148 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



celler med ofta hvälfda ytterväggar. Klyföppningar glesa, sedda från ytan bredt 

 ovala och omgifna af tvänne med springan parallela biceller, liggande i jämnhöjd 

 med epidermis. Slutcellerna i tvärsnitt af långa, tjockväggiga och inåt konvergerande, 

 så att de hafva ett vertikalt — horisontalt läge utmed bicellerna. Ytterlister reducerade 

 till små, tandlika och spetsiga utskott; innanlister saknas. Slutcellernas hålighet 

 liten, oval och snedställd. 



Mesophyllet, hvars celler ej äro synnerligen stora, men vattenrika och fattiga 

 på kloroplaster, står på öfvergången mellan det heterogena och det homogena meso- 

 phyllet och har ungefär 10 cellers höjd. Visserligen finnes under öfre epidermis en 

 horisontal rad af mot öfverhuden vertikalt ställda celler, som skulle kunna betraktas 

 såsom palissadceller, men de äro låga och ganska vida, så att deras höjd är lika med 

 eller föga större än bredden. På ytsnitt äro de mer eller mindre rundade, åtskilda 

 af små luftrum och så vida, att endast 2 — 4 sådana celler kunna täckas af en epi- 

 dermiscell. Äfven i närmast undre rad kunna cellerna på tvärsnitt genom bladet 

 vara ställda vertikalt och blifva sålunda något palissadlika, men merändels äro de 

 runda eller sträckta i horisontal riktning och på ytsnitt aflånga, ofta något krökta 

 och grupperade kransvis, merändels till ett antal af fyra kring hvarje luftrum, som 

 till omkretsen oftast är mindre än ytan af någon af de omgifvande cellerna. I de en 

 eller tvänne närmast undre raderna öfvergå cellerna i den för den undre, mera laku- 

 nösa delen af svampparenchymet karakteristiska typen, XXII, 11, som utgör en me- 

 delform mellan den båglika och den skiflika, så att de äro ganska långa, smala och 

 något krökta, livar jämte de i följd af de talrika, korta och breda utskotten hafva en 

 mycket oregelbunden omkrets. Intercellularrummen i dessa lag äro ej synnerligen 

 stora och begränsas af 2 — 3 celler. Det understa lagets celler äro, sedda från ytan, 

 kortare, bredare samt mindre och hafva en mindre oregelbunden omkrets, så att mel- 

 lanrummen blifva färre och mindre. På tvärsnitt genom bladet är mesophyllet, med 

 undantag af dess öf versta och understa rad, ganska lakunöst och luftkamrarne kunna 

 ej sällan sträcka sig ända från det öfversta ned till det understa laget. 



Kärlknippena äro inbäddade. De minsta bland dem befinna sig under tredje 

 mesophyllraden, uppifrån räknad. 



Ardisia hnmilis Vahl. 



Det torde ej vara fullt säkert, att de här beskrifna bladen verkligen tillhöra 

 denna art. Att de tillhöra någon art af ifrågavarande släkte tyckes emellertid, att 

 döma af deras inre byggnad, vara mycket sannolikt. 



Blad ganska stora, långa och tämligen tjocka, fasta samt läderartade. 



Epidermis storcellig på båda ytorna och med tjock yttervägg samt likaledes 

 tjocka mellanväggar; dess celler i tvärsnitt rektangulära på båda bladytonia och af 

 ungefär samma höjd, på ytsnitt mer eller mindre polygonala, något större och mer 

 oregelbundna på den undre sidan. Klyföppningar mycket sparsamma på öfre och ej 

 synnerligen talrika på den undre sidan, sedda från ytan rundade — ovala och om- 

 gifna af trenne mycket olikstora biceller. Bicellerna i tvärsnitt förmedelst smalare 



