150 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



XI. Mellanformer mellan dorsiventrala och ventrala blad. 



Arthropliyllum diversifolium Blume. 



Småblad medelstora, tämligen tjocka, glatta, glänsande och läderartade. 



Epidermis tämligen storcellig, med i synnerhet på öfre sidan ovanligt tjock, af 

 upphöjda kutikularstrimmor ojämn yttervägg, på öfre sidan utan klyföppningar och 

 förstärkt med ett hypoderma, hvars celler på tvärsnitt vanligen äro bredare än epi- 

 dermiscellerna. På tvärsnitt äro epidermiscellerna vanligen något högre och bredare 

 på öfre sidan och hafva, sedda från ytan, i följd af de buktiga mellanväggarne en 

 något oregelbunden omkrets på båda ytorna. Hypodermacellerna, som bilda ett lag 

 och utan alla mellanrum äro tätt förenade och af hvilka somliga innehålla en 

 kristallkonkretion, äro, sedda från ytan, större än de öfre epidermiscellerna och hafva 

 äfven något buktiga mellanväggar, under det kristallsäckarnes äro jämna. På enstaka 

 ställen i bladet hafva hypodermacellerna blifvit nästan palissadlika, innehålla kloro- 

 plaster och likna cellerna i de båda öfversta mesophyllraderna. Klyföppningar stora 

 och ganska talrika, sedda från ytan runda — ovala, företeende en ganska egendom- 

 lig anblick, i det att slutcellerna omgifvas af trenne koncentriska kretsar af vågigt 

 ojämna, skarpt framträdande kutikularlister, som utgå från biceller, hvilkas antal 

 tyckes vara trenne, ehuru i följd af kutikularstrimmorna antalet knappt med full 

 säkerhet kan bestämmas. Slutceller liggande i jämnhöjd med epidermis, snedt upp- 

 rättstående, utåt starkt divergerande, hvarigenom en större förgård bildas, som utåt 

 begränsas af tvänne stora, mot hvarandra tvärt inåtböjda ytterlister. Förgården är 

 skild från bakgården genom en smal och kort kanal, som kommit till stånd på det 

 sätt, att slutcellerna inåt närmat sig hvarandra och endast lämnat ett smalt mellan- 

 rum ; det har förefallit som om i denna kanals mynning ut mot förgården funnos 

 tvänne ytterst små, uppåt riktade lister. Slutcellernas inre ändar äro rundade och 

 bakgården begränsas åt sidorna af hvar sitt utskott från bicellerna nästan i form af 

 tvänne innanlister ; sådana saknas på slutcellerna. 



Mesophyllet, som har 10 — 11 cellers höjd, är storcelligt, och dess celler äro 

 ganska vattenrika samt innehålla ovanligt stora kloroplaster. De tvänne öfversta 

 cellraderna upptaga på tvärsnitt ungefär Va af mesophyllets höjd och motsvara palis- 

 sadparenchymet i dorsiventrala blad, ehuru cellerna äro mycket låga och vida, 

 så att deras höjd, i synnerhet i den undre raden, stundom knappast är större än 

 bredden, hvarjämte de på ytsnitt stå tämligen glest, åtskilda af mindre intercellular- 

 rum, och hafva en rund eller af lång, ganska stor omkrets, som ej är mer än 2 — 4 gånger 

 mindre än ytan af en öfre epidermiscell. Cellerna i de 1 — 2 närmast under dem liggande, 

 liksom i de 1—2 understa lagen, bilda ofta på tvärsnitt horisontala rader i följd 



