154 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD 



mellan dessa celler och dem i det undre mesophyllet saknas, i det cellerna i de bada 

 närmast undre raderna ej sällan visa benägenhet att blifva mer eller mindre palis- 

 sadlika. Så är äfven stundom förhållandet med cellerna i den subepidermoidala ra- 

 den i den undre bladytan. Mellan cellerna i de båda närmast under den öfversta 

 befintliga raderna finnas endast smärre luftrum och själfva cellerna äro, sedda från 

 ytan, runda och sakna utb aktningar, liksom äfven på tvärsnitt, när de ej, såsom 

 ofvan anfördes, äro något palissadlika. Det öfriga mesophyllet är mycket lakunöst, 

 försedt med luftkamrar, som ofta sträcka sig genom ända till sex cellrader. På tvär- 

 snitt äro cellerna i denna del af mesoplwllet runda eller aflånga och ej sällan för- 

 sedda med en eller annan utbuktning. På ytsnitt äro de nätlikt anordnade och hafva 

 en form, som står emellan den bågformiga och den skiflika typen. Endast cellerna 

 i den understa raden utgöra härifrån ett undantag, i det de på tvärsnitt äro mer 

 eller mindre palissadlika eller något aflånga och på ytsnitt runda, ovala eller förlängda 

 i horisontal riktning, h varjämte de stå tätt intill h varandra. Grupper af hårdbast- 

 celler och enstaka sådana celler äro ej sällsynta i denna väfnad. Anmärkningsvärd 

 är den, såsom det tyckes, fullständiga frånvaron af kristaller i mesophyllet. 



Kärlknippena omgifvas af hårdbast och äro inbäddade. De största af dem 

 ligga närmare den öfre bladytan och äro endast genom tvänne mesophyllrader skilda 

 från därvarande härdbast, under det 4 — 5 cellrader finnas emellan dem och undre 

 epidermis. De mindre kärlknippena befinna sig däremot närmare den undre blad- 

 ytan; de minsta äro sålunda genom fem cellrader aflägsnade från den öfre och genom 

 fyra — fem sådana rader från undre epidermis. 



Brexia madagascariensis Thou. 



Blad medelstora, långa och smala, tjocka, läderartade. 



Epidermis utan klyföppningar på öfre sidan, tämligen storcellig och försedd med 

 en ovanligt tjock yttervägg i synnerhet ut mot kanterna, som förstärkas af ett mäk- 

 tigt knippe af hårdbastceller, liknande dem, som finnas längs bladkanterna hos Ilex 

 Aquifolium L. (F. Areschoug, III, s. 34, Tafl. VI, Fig. 1 a). På kanterna kan 

 ytterväggens tjocklek, i synnerhet på undre sidan, vara nästan lika stor som höjden 

 af epidermiscellernas hålighet i tvärsnitt. Epidermiscellerna på tvärsnitt kvadratiska 

 eller rektangulära, något högre på öfre sidan och på båda ytorna försedda med tjocka 

 mellanväggar. Sedda från ytan äro cellerna polygonala, på öfre sidan mer likformiga 

 och ungefär isodiametriska, men på undre mer eller mindre aflånga. Klyföppningar 

 ganska talrika, stora och omgifna af ett växlande antal smala och i en krets anord- 

 nade epidermisceller. Sedda från ytan äro de runda, och något innanför deras yttre 

 gräns varseblifves en bred, ringformig vall, omgifvande en rundadt oval öppning, 

 under h vi] ken vid djupare inställning af mikroskopet en smalare springformig öppning 

 framträder. Holle (I. pag. 69) betraktar dessa båda öppningar som ett slags 

 dubbel förgård. Detta är emellertid ingalunda förhållandet, utan ringvallen är bil- 

 dad af de båda tjocka ytterlisterna, så att den öfre öppningen är ingången till för- 

 gården och den undre, springformiga öppningen den yttre mynningen af den från för- 



