KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. NIO 2. 155 



gården till bakgården ledande genomgången (= "Spaltendurchgang", de Bary a. st. 

 pag. 38). Slutceller tämligen små, liggande i jämnhöjd med öfre ytan af epidermis, 

 men lägre än dess celler och på sin undre sida täckta af hvar sin epidermiscell, som 

 utåt starkt afsmalnar, men inåt vidgar sig, i tvärsnitt aflånga och inåt afsmalnande, 

 i snedt vertikal ställning liggande utmed närmaste epidermiscell och försedda med 

 tjocka, tvärt inåtböjda ytterlister, men utan märkbara innanlister. Deras hålighet 

 aflång och snedt vertikal. 



Mesophyllet ganska storcelligt, merändels ej skarpt differentieradt i palissad- 

 och svampparenchym och af ungefär 15 cellers höjd. Närmast bladkanten finnes 

 visserligen ett väl differentieradt palissadparenchym, som till och med utgöres af 

 tvänne cellrader, som dock tyckas hafva uppkommit genom cellernas tvärdelning och 

 i hvilka cellernas höjd kan vara 2 — 3 gånger större än bredden '. Men i hela den 

 öfriga delen af bladskifvan äro cellerna i den öfversta raden betydligt lägre samt i 

 förhållande till höjden bredare och hafva på ytsnitt en omkrets, som är nästan lika 

 stor eller stundom till och med större än epidermiscellernas och som är rund eller 

 något oval, hvarjämte de stå tätt tillsammans. Cellerna i den närmast undre raden 

 hafva ungefär samma form, men äro ofta något bredare och hafva stundom något 

 undulerade mellanväggar, sä att de genom små sido utbuktningar stå i förbindelse 

 med hvarandra. Dessa båda cellrader kunna sägas representera palissadväfnaden i 

 de typiskt dorsiventrala bladen och utgöra ungefär V-, af mesophyllets höjd. Cellerna 

 i dessa båda rader stå ej så regelbundet midt öfver hvarandra som längre ut mot 

 kanterna, men hafva ändock troligen uppstått genom tvärdelning i en ursprungligen 

 enkel cellrad, ehuru delningen inträdt i ett tidigare stadium. Också uppgifver Thou- 

 vbnin (a. st. pag. 114), att palissadväfnaden hos Brexia spinosa, som i Hortus 

 Kewensis (Fasc. I, pag. 337) identifieras med B. madagascariensis, består af ett 

 lag, hvars höjd likaledes utgör V-, af hela mesophyllets. Cellerna i näst undre rad 

 (den tredje från öfre epidermis) äro på tvärsnitt ovala eller något aflånga, sträckta 

 i horisontal riktning och stundom försedda med smärre utbuktningar, som emellertid 

 äro talrikare på ytsnitt, på hvilka cellerna förete en tendens att blifva bågformiga 

 och nätlikt anordnade, ehuru de förblifva korta och breda, liksom de från dem ut- 

 gående utbuktningarne, hvarigenom maskorna blifva små och vanligen begränsas af 

 endast 4 — 5 celler. I alla de följande lagen äro cellerna på ytsnitt ännu mer båg- 

 formiga och bilda stormaskiga nätverk. Endast i det understa, subepidermoidala 

 laget äro cellerna kortare och bredare, sakna utbuktningar, men äro något kantiga 

 och stå tätare tillsammans, ehuru de ordna sig kransformigt kring klyföppningarnes 

 andhålor. I de vanligen fyra, närmast öfver detta liggande lagen äro cellerna i syn- 

 nerhet typiskt bågformiga och regelbundet anordnade till ett nätverk. I följd af 

 denna cellernas form och anordning på ytsnitt blir hela denna väfnad på tvärsnitt 

 synnerligt lakunös, så att större och mindre luftkamrar, stundom i tvänne etager, 

 finnas i densamma. De vanligen 3 — 4 närmast innanför det understa laget liggande 

 cellraderna framträda pä tvärsnitt ganska skarpt skilda från de öfre därigenom, att 



1 1 bladen af denna art, odlad i botaniska trädgårdens i Lund växthus, äro palissadcellerna ännu högre 

 och smalare. 



