KCTNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:G 2. 165 



sid. 108). Följande öfversikt bör kunna närmare belysa kärlknippenas betydelse för 

 åstadkommande af behöflig stadga i mesophyllet i förhållandet till öfriga skyddsan- 

 ordningar i bladen. 



Dorsiventrala blad med kantigt svampparenchym, hvilka förekomma hos endast 

 fyra undersökta arter, tillhörande Malvacégruppen, hafva alla genomgående kärlknip- 

 pen. Då bladen äro mycket tunna och späda och andra anordningar i och för åstad- 

 kommandet af ett fast samband emellan mesophyllcellerna saknas, komma de genom- 

 gående kärlknippena att bilda ett mycket rikligt förgrenadt, anastomoserande system. 



I dorsiventrala blad med hyflikt svampparenchym, äro äf venledes kraftiga skydds- 

 medel i följd af såväl svampparenchymets byggnad som bladens ansenliga storlek 

 synnerligen behöfliga. Af de sju undersökta arterna af denna typ hafva ej mindre 

 än 6 (således nära 86 %) genomgående kärlknippen, som tillika bilda ett mycket 

 småmaskigt nätverk. I s}'nnerhet hos de båda Artocarpus-arterna förstärkes skyd- 

 det ytterligare genom den tjocka ytterväggen på epidermis och dennas något buk- 

 tade mellanväggar jämte de tätt hopstående, höga och smala palissadcellerna. Den 

 i sådant afseende svagare utrustade undre bladytan förstärkes ytterligare därigenom, 

 att de genomgående kärlknippena, sedan de aflägsnat sig från öfre epidermis, ännu 

 en sträcka fortlöpa längs den undre. Den enda hithörande växt, hvars kärlknippen 

 äro inbäddade, är Combretum decandrum, hos hvilken frånvaron af genomgående 

 kärlknippen ersattes af hårdbastceller, som sti*äcka sig emellan epidermis och meso- 

 phyllet i bladets båda sidor, dock mest i den öfre. Därjämte äro bladen mindre och 

 ganska tjocka, epidermis har en tjock yttervägg samt buktade mellanväggar och 

 svampparenchymet är ej så utpregladt hyflikt. 



Dorsiventrala blad med taggigt svampparenchym har endast en af de här be- 

 skrifna växterna, och denna har genomgående kärlknippen. De tämligen stora och 

 tunna bladen, den med tunn yttervägg försedda epidermis jämte det af endast genom 

 smala utbuktningar förenade celler bestående svampparenchymet göra utan tvifvel 

 genomgående kärlknippen behöfliga för bladens skyddande. 



Dorsiventrala blad med rundcelligt svampparenchym finnas hos 26 arter, af hvilka 

 sexton (eller öfver 61 "/„) hafva genomgående kärlknippen. Det öf vervägan de antalet 

 af arter med genomgående kärlknippen torde kunna förklaras af det förhållandet, att 

 svampparenchymets celler äro mindre fast förenade, emedan de endast med mindre 

 partier af sin yta stå i förbindelse med h varandra. De hithörande växterna med in- 

 bäddade kärlknippcn äro i allmänhet småbladiga. 



Dorsiventrala blad med på en gång rundcelligt och båglikt eller skiflikt svamppa- 

 renchym-. Till denna typ höra 32 arter af hvilka femton arter (öfver 46 %) hafva 

 genomgående kärlknippen. Den i jämförelse med de föregående bladtyperna låga pro- 

 centen af genomgående kärlknippen torde åtminstone till någon del finna sin förkla- 

 ring i den omständigheten, att svampparenchymets celler äro till större delen mer 

 eller mindre båg- eller skiflika, i följd hvaraf förbindelsen emellan cellerna blifver star- 

 kare och på samma gång själfva väfnaden äfven fastare. 



Dorsiventrala blad med båglikt svampparenchym. Till denna grupp höra 36 ar- 

 ter, af hvilka endast tolf (något öfver 32 "/„) hafva genomgående kärlknippen. 



