172 ARESCHOTXG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



Äfven under inbäddade kärlknippen, hvaräst cellväfnaden är mera kompakt, sitter epi- 

 dermis längre fast. Hos läderartade blad förekommer ett dylikt aflossnande af öfver- 

 huden jämförelsevis mera sällan och torde i själfva verket äfven vara mindre behöf- 

 ligt i anseende till sådana blads fastare byggnad och mindre vattenhalt, som göra dem 

 mindre känsliga för köld. Hos Buxus sempervirens aflossnar undre epidermis full- 

 ständigt, så att den endast fasthålles vid bladkanterna, och den åtföljes dels af ett 

 hypoderma af på ytsnitt runda eller ovala, tätt hopstående celler dels af fyra lag på 

 ytsnitt skiflika eller stundom nästan stjärnlika samt nätlikt anordnade celler. De 

 fyra öfre, kvarsittande lagen af svampparenchymet utgöras af tätt hopstående, på 

 såväl tvär- som ytsnitt runda celler. Emedan det aflossnande och lakunösa svamp- 

 parenchymets celler ej genom utb aktningar träda i förbindelse med de runda cellerna 

 i det kvarsittande partiet af samma väfnad, underlättas själfva aflossnandet, och då 

 äfven det mediana kärlknippet ej är genomgående, utan förblifver inneslutet i det 

 rundcelliga svampparenchymet, kan den skiflika delen af denna väfnad fullständigt 

 aflossna jämte undre epidermis. Med denna växt öfverensstämmer i vissa afseenden 

 Diapensia lapponica, hvars öfverhud på bladens öfre sida har en utomordentligt 

 tjock yttervägg och hvars svampparenchym är ungefär 10 celler högt och ovanligt 

 småcelligt, bestående af runda eller ovala celler. I de öfversta 5 — 6 lagen stå cellerna 

 tätt intill hvarandra och äro ej ordnade i regelbundna, vare sig horisontala eller ver- 

 tikala rader, såsom förhållandet är i det undre partiet af samma väfnad, i hvilket 

 cellerna på tvärsnitt bilda regelbundna horisontala rader och äro något sträckta i 

 horisontal riktning. Med undre epidermis aflossna de 2 — 4 understa raderna, som för- 

 blifva liggande tätt intill hvarandra och till epidermis, under det de kvarstående äro 

 sinsemellan och från de aflossnande raderna mera oregelbundet skilda genom större 

 eller mindre springor, som förmodligen uppkommit vid de undre lagens aflossnande. 

 Enär äfven hos denna växt kärlknippena äro inbäddade, kunna de undre lagen full- 

 ständigt aflossna och kvarsitta endast vid bladkanterna. Några andra med läderar- 

 tade, öfvervintrande blad försedda växter hafva äfven en aflossnande öfverhud, ehuru 

 aflossnandet i följd af de genomgående nätlikt förgrenade kärlknippena endast blif ver 

 partielt. Sålunda aflossnar den undre epidermis på bladen af Salix reticulata, men 

 förblifver kvarsittande vid nerverna, som hos denna art äro mycket talrika och bilda 

 ett nätverk. Cellerna i det epidermis åtföljande laget af svampparenchymet äro, 

 sedda från ytan, större än i de öfriga, båglika-skiflika samt nätlikt anordnade, hvar- 

 jämte mellanrummen äro större. På något liknande sätt förhåller sig undre epider- 

 mis på bladen af Dryas octopetala. På tvärsnitt genom bladskifvan iakttagas på 

 den undre hårbeklädda sidan talrika större eller mindre upphöjningar, som begränsas 

 af lägre partier af bladskifvan, i hvilka genomgående kärlknippen befinna sig. På 

 dessa af genomgående kärlknippen inramade upphöjningar aflossnar undre epidermis 

 jämte understa laget af det lakunösa svampparenchymets celler från de öfriga cell- 

 lagen, men förblifver fastsittande vid kärlknippena. Det vid epidermis kvarsittande 

 lagets celler äro äfven hos denna växt på ytsnitt nätlikt anordnade, båglika samt 

 längre och smalare än de öfriga svampparenchymcellerna, som äro kortare och bredare, 

 nästan runda och kransvis anordnade kring de små luftrummen. På bladen af Are- 



