182 aRESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



tid sedan af författaren uppmärksammats (Areschoug, III, s. 215). Men hos de ty- 

 piska xerofyterna erfordras tydligen äfven andra och kraftigare inrättningar för att 

 skydda växten mot uttorkning än de, som finnas hos ifrågavarande arktiska växter. 

 Endast ett ringa antal arktiska eller högnordiska vedartade växter fälla årligen 

 sina blad. Författaren har haft tillfälle att undersöka följande sådana växter: 



Cassandra calyculata D. Don. Salix glauca L. 



Betula nana L. S. myrsinites L. 



Salix polaris Wg. S. lapponum L. 

 S. herbacea L. 



Det är onekligen ett ganska anmärkningsvärdt förhållande, att under det 

 såväl många fleråriga, läderartade som örtartade, antingen öfvervintrande eller år- 

 ligen förvissnande blad af andra arktiska växter vanligen utmärka sig genom ett 

 af jämförelsevis låga celler bestående palissadparenchym, äfven när denna väfnad ut- 

 gör endast en rad, eller fullständigt sakna sådan väfnad, så är samma väfnad i 

 de för hvarje år affallande bladen af vedartade växter från samma områden starkt 

 utvecklad, såväl hvad cellernas höjd som antal cellrader beträffar. Endast Cassan- 

 dra calyculata utgör i detta afseende ett undantag, i det palissadväfnaden utgöres 

 af en eller någon gång tvänne låga cellrader. Men i bladen af Betula nana utgöres 

 denna väfnad af tvänne rader höga och smala celler, och till dessa rader sluter sig 

 en tredje rad af glesare celler, hvilka genom utbuktningar från mellanväggarna stå i 

 förbindelse med hvarandra. Hos Salix lapponum äro de höga, smala och cylindriska 

 palissadcellerna anordnade i trenne rader, som tillsammans utgöra mer än 3 A af 

 mesophyllets höjd. De öf riga, ofvan anförda arterna af samma släkte hafva ett af tvänne 

 rader höga och smala celler bestående palissadparenchym; endast hos S. glauca äro 

 palissadcellerna på samma gång höga och vida. Svampparenchymet hos alla de ifråga- 

 varande växterna utgöres till största delen af såväl på tvär- som ytsnitt runda eller 

 af långa celler och kan på samma gång vara ganska lakunöst, såsom hos Betula 

 nana och Cassandra calyculata, hvarvid cellerna äro på såväl tvär- som ytsnitt af 

 bladet anordnade i krans kring luftrummen. Däremot är denna väfnad i bladen af 

 de fem ofvan anförda Salix-arterna ganska kompakt, men hos S. polaris, S. her- 

 bacea, S. myrsinites och S. glauca utgöres dess understa lag af på ytsnitt större, 

 mer eller mindre båglika och kring de tämligen stora luftrummen nätlikt anordnade 

 celler. Väsentligt annorlunda förhåller sig denna väfnad hos S. lapponum. Den 

 utgöres nämligen endast af tvänne rader på ytsnitt runda och tätt hopstående celler. 

 Liksom på de örtartade bladen af många andra arktiska eller högnordiska växter 

 förekomma klyföppningar på öfre bladytan af åtskilliga bland dessa växter, såsom 

 S. polaris, S. herbacea, S. myrsinites och Cassandra calyculata. Egendomligt 

 nog, äro genomgående kärlknippen ej ovanliga hos dessa växter, oaktadt bladen ej 

 borde vara i behof af ett dylikt skyddsmedel. Sådana kärlknippen förekomma i bla- 

 den af Salix herbacea, S. myrsinites, Betula nana och Cassandra calyculata. 



De i södra och mellersta delen af den skandinaviska halfön, liksom i mellersta 

 Europa, lefvande löfträden fälla årligen sina blad. Härifrån utgör endast Ilex Aqui- 



