KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 183 



folium ett undantag, men denna växt har i själfva verket ett sydligare ursprung, 

 hvilket äfven framgår af dess utbredning endast i de västra kusttrakterna, hvaräst 

 de jämförelsevis milda vintrarna göra förekomsten af detta träd möjlig. Enär bladen 

 af de löffällande träden inkl. buskarna fungera endast under en vegetationsperiod, 

 så äro de i saknad af de skyddsinrättningar mot kölden, som finnas hos de fleråriga 

 bladen. Och då sommartemperaturen inom området för ifrågavaraude träds utbred- 

 ning är betydligt högre än i polarländerna, så borde man kunna vänta, att deras 

 blad skulle med afseende på sin inre organisation visa en större öfverensstämmelse 

 med de tropiska trädens. Då emellertid i den tropiska zonen växternas lifsverksam- 

 het ej afbrytes genom inträdet af en kallare årstid, utan fortgår året om, så blifver 

 häraf, åtminstone i många fall, en naturlig följd, att bladen blifva fleråriga och på 

 samma gång erhålla en fastare byggnad, som möjliggör deras större varaktighet. Af 

 denna orsak blifva bladen merändels fasta, tjocka och läderartade och kunna tillika 

 hos många af dessa växter i följd af de gynnsammare yttre lifsvillkoren uppnå en stor- 

 lek, till hvilken motstycke saknas hos de nordiska träden, hvilkas blad äro tunna 

 och betydligt spädare. Man skulle äfven kunna uttrycka förhållandet i detta hän- 

 seende mellan de tropiska och de nordiska träden så, att de senare, som under den 

 korta sommaren hafva att sörja ej blott för nybildningarne i sitt perennerande rot- 

 och stamsystem jämte fröbildningen, utan äfven för frambringandet af de knoppar, 

 ur hvilka de nya skotten följande år skola utvecklas, ej hafva tillräckligt bildnings- 

 material för att kunna på samma gång förläna bladen den fasthet, som erfordras för 

 deras större varaktighet. Visserligen skulle mot riktigheten af denna förklaring kunna 

 invändas, att de sempervirenta arktiska växterna, oaktadt sommaren i polarländerna 

 är mycket kortare än i södra delen af den skandinaviska halfön, dock förmå frambringa 

 blad, som öfvervintra, men det bör därvid ej lämnas ur sikte, att såväl själfva bla- 

 den som de för hvarje år nybildade delarna af stamsystemet äro så små, att en 

 ganska liten kvantitet af material bör kunna vara tillräcklig för deras uppbyggande. 

 Å andra sidan saknas ingalunda exempel på att äfven blad af tropiska vedartade 

 växter, såsom arter af Buettneria (s. 63), Artocarpus Frestessii? (s. 113) m. fl., 

 kunna, ehuru de hafva en ovanligt stor yta, blifva utomordentligt tunna och späda, 

 i dessa hänseenden vida öfverträffande bladen af hvilket som helst bland de nordiska 

 träden. Sannolikt hafva sådana blad äfven en kortare varaktighet. 



Såsom lätt är att förmoda, finnes det ej någon enda anatomisk karaktär, ge- 

 nom hvilken bladen af de nordiska träden skilja sig från dem af de tropiska. Vis- 

 serligen förete bladen af de senare äfven i anatomiskt afseende en vida större form- 

 rikedom, men detta förhållande torde till större delen kunna tillskrifvas dels den 

 omständigheten, att de tropiska träden i systematiskt hänseende tillhöra så många 

 olika, vidt skilda formkretsar, under det endast ett fåtal familjer i den nordiska flo- 

 ran innefatta trädartade växter, dels äfven den rikare växling i de yttre, på form- 

 bildningen inverkande lifsvillkoren, som utmärka den tropiska zonen. Alla de nor- 

 diska träden och buskarna, som äro löffällande, tillhöra med afseende på bladbygg- 

 naden den dorsiventrala typen på ett undantag när, nämligen Salix alba. I följd 

 af bladens ställning hos detta träd blifva båda bladytorna lika mycket utsatta för 



