11 



a szabad mezőn elégetik. Az iillatteuyésztés, a 

 szarvasmarhát illetőleg, épenséggel nem válik 

 ki. Közönségesen a szürkés-fehér pusztai 

 marha egy kicsiny, ínségesen elnyomorodott 

 faját tenyésztik. A juh- kecske-, és sertéstenyész- 

 tést ugyan nagyobb mérvben űzik, de szintén 

 igen primitiv módon. 



Nagy elterjedésnek örvend a szőlőművelés, 

 melynek terményei két typusban culminálnak; 

 rubinvörös, egészen könnyű bor Sarichiöj-lxil 

 és más vele szomszédos Feketetenger melléki 

 községekből, és valamivel nehezebb bor a nyugoti 

 vidékekről, különösen Sarica faluból. Azt mond- 

 ják, hogy a dübrudsaí vörös borok eredetüket 

 egy Fancziaországból Odessába indított gőzös- 

 nek köszönhetik, mely a fekete tenger partján 

 tönkre ment. A szőlővesszöket — burgun- 

 diaiak, — melyek rakományát alkották, a víz 

 a partra mosta, és itt az oroszok mint gazdátlan 

 jószágot összegyűjtötték és elültették. Mind a 

 kétféle bor rendkívül könnyű, finom, kellemes 

 illatú és könnyedén savanykás ízű, s ezáltal 

 eme ^^zben szegény, vagy legalább igen kétes 

 vizekkel ellátott vidékeken felette kellemes italt 

 szolgáltat. Igazán nevetségesen csekélyek a 

 borárak: egy «vadrao-nyí mennyiség (K^ liter) 

 a legolcsóbb fajtából 60 Ctmes ba került, 

 ugyanaz a mennyiség a legdrágább régi termés- 

 ből melyet találtam, 3 frankba. 



A Dobrudsa lakossága sajátságos népegy- 

 veleget alkot, a mint épen beletelepítették őket 

 e gyéren lakott pusztaságra változó uralmaik 

 alatt a törökök, oroszok és a legújabb időben a 

 románok. Az északi rész lakosságának föszáza- 

 lékát bolgárok és oroszok (többnyire «raskol- 

 niki)ok, az az különböző színezetű felekezetűek) 

 képezik, délen a tatárok túlnyomók. Utóbbiak, 

 kik különben az egész Dobrudsában gyakran 

 vannak letelepítve, a Krímből kivándorolt, s a 

 tökököktől ide telepített tatár törzsek marad- 

 ványai. 



A városokban a tiszta török elem (ozmánok) 

 még elí'g gazdagon van képviselve. A román 

 kormány mohamedán alattvalóival szemben 

 igen kíméletes éa kerüli bárminő elnyomatásu- 



weder zu Einfriedungeii oder zum 15aue so- 

 genannter Borde's (Hütten) verwendet, oder 

 !il)ir auf freiem Felde verbrannt. Die Viehzucht, 

 Hornvieh betreffend, ist durcbai;s nicht hervor- 

 ragend. Allgemein wird eine kleine, elend ver- 

 kümmerte Easse des grauweissen Steppenrindes 

 gehalten. Bchaf-, Ziegen- und Schweinezucht 

 wird in grösserem Masstabe, aber ebenfalls 

 sehr primitiv betrieben. 



Grosser Ausbreitung erfreut sich der Wein- 

 bau, dessen Product in zwei Typen gipfelt: rubin- 

 roter, ganz leichter Wein aus Sarichiöj und 

 anderen Nachbargemeinden am Schwarzen 

 ]\Ieere, und etwas schwererer, weisser Wein aus 

 der westlichen Gegend, besonders aus dem IJorfe 

 Sarica. Die roten Weine aus der Dobrudscha sol- 

 len ihren Ursprung einem nach Odessa bestimm- 

 ten Dampfer französischer Provenienz verdan- 

 ken, welcher an der Düne des Schwarzen Mee- 

 res strandete. Die Steckreben — Burgunder, — 

 welche seine Ladung l)ildeten, wurden über die 

 Düne gespült und von den Piussen als Strand- 

 gut gesammelt und verpflanzt. Beide Weintypen 

 sind ausserordentlich leicht, besitzen eine feine, 

 angenehme Blume und eine leichte Säure, 

 welche sie zu einem äusserst angenehmen Ge- 

 tränke in diesen wasserannen oder doch nur 

 mit sehr Ijedenklichem Wasser ausgestatteten 

 Gegenden machen. Geradezu lächerlich billig 

 sind die Weinpreise : die Vadra (13 Liter) des 

 billigsten Landweines, kostete (iO Ctmes, dasselbe 

 Quantum des tlieurrsten alten Productes, wel- 

 ches ich fand, 3 Franken ! 



Bewohnt wird die Dolnudsclia von einem 

 merkwürdigen Völkergewirr, wie dasselbe eben 

 durch die wechselnde Herrschaft der Türken, 

 Bussen und neuester Zeit der Knmänen gerade 

 in die wenig liewobnfe Steppengegend colonisirt 

 wurde. Bulgaren und Russen (zumeist Baskol- 

 niks. das lieisst Scctirer verschiedener Kiirhung) 

 bilden den Hau)it |ici-ccntsat/. ilcr 1 !c\\(ihncr des 

 nördlichen Teiles. Tataren üiicrwiegeu im Sü- 

 den. Diese letzteren, dieülirigens in der ganzen 

 Dobrudscha häufig angesiedelt sind, bilden die 

 Überreste der aus der Krim ausgewandei-ten, 

 von den Türken liieihcr colonisirten tatarischen 

 Stämme. In den Städten ist das rein türkische 

 •Element (Osmaneiii nodi reichlich vertreten. 

 Die rumänische Begierung ist ihren moiiamme- 

 danisdien Staatsangehörigen gegenüber sehr 

 entgegenkommend und meidet jedwede Unter- 

 drückung derselben, so dass die anderwärts so 



