2.'. 



fajú pacsirták, melyek kiriuidiihisniii iolyaiiuin 

 elönilie kisültek. 



Miután Balabangea orosz faluban egy kissé 

 megercisítettük rriiigniikat, a uii a napi fáradalom 

 után már nagyon is szükségessé vált, éppen al- 

 konj'atkor gyors tempóban róttuk le a már rövid 

 utat Han Ccarcába. Útközben a Taitza patakot 

 szcgélyző keskeny, de igen kies ligetben egy nyár- 

 fán álló királysas fészket fedeztünk fel. Azonnal 

 megállítottuk a kocsit és a fészekhez lopództunk. 

 Bámulatunkra a várt sas helyett egy kerecsen só- 

 lyom hagyta el a régi hatalmas fészket, melyből 

 Klingl egy frissen tojt V. lanarius tojást hozott 

 le. Ily helyzetben, szántóföldek között egy fü- 

 zekből s nyárfákból álló keskeny, de mindazon- 

 által typikus, szalagalakii ligetből magányosan 

 felnyúló fekete nyárfán — sohase kerestem 

 volna ennek a sólyomnak a fészkét. A mint ké- 

 sőbb hallottam, azt a fészket évekig lakta egy 

 «Kartal» — kétségtelenül királysas pár. 



Han Cearcában az odavaló brigadéros-nál 

 (erdész) - fiatal görög, 'J'ulceából — igen szives 

 és barátságos fogadtatásra találtam. Néhány 

 perez alatt teljesen tájékoztatva utazásom czél- 

 jairól. számomra és Klingl számára mindjárt 

 megfelelő szállást szerzett egy orosz paraszt- 

 házban, mindenféle felvilágosítással szolgált 

 területének vadászati és különösen ornithologiai 

 viszonyait illetőleg és a tervbe vett kirándulá- 

 sokra megfelelő vezetőkről gondoskodott. 



Han Cearca kicsiny, körülbelül 80 házat szám- 

 láló falucska, melyet orthodox, földmívelésböl 

 és faorzásl)ól élő oroszok laknak. Az északi 

 Dobrudsa orosz faluinak jellege majdnem mindig 

 ugyanaz. Egy, vagy nagyobb faluknál két 

 hosszú házsor halad az országút mentén, mely 

 magában a faluban eeös időben feneketle^ sár- 

 tengerré, szárazságt)an pedig forró porsivataggá 

 változik át. Magányosan álló, többnyire igen 

 tisztán és csinosan tartott házikók szegik be az 

 utczát, melyre a ház keskeny oldalán levő abla- 

 kok tekintenek, a bejárat pedig az udvar felé 

 fordított hosszú oldalon, még pedig rendesen a 

 konyhálxil nyilik. Túl az udvaron, a lakóházzal 

 párhuzamosan vannak az istállók és gazdasági 

 épületek ; a háttérben a kukoricza góré és az 



Àquila. V. 



Lerelieii. die mir wiibiciid meiner l'Jxcnu'sion zu 

 gesiclilc kamen ! 



Xiicli i'iiur im nissisclicn \u>v\'v Halahangea 

 eingiiiDiiiinini II Stäi-kung diescilie war nach 

 der Leistung des Tages sclimi rcciit notwendig 

 geworden fiibicn wir bei beginnender l)äm- 

 mei'ung in raschem Tempo das kurze Stückehen 

 Weg bis Han-("earca, wol)ei unterwegs auf 

 einer Pappel der den Taita-P)a<'li umsäumenden 

 scbuialcii. ;ib( r lirblicbcn Au ein Kaiseradler- 

 Horst entdeckt wurde. Sofort wurde der Wagen 

 parirt, und der Horst angesehliclieii. Zu unse- 

 rem Erstaunen verliess denselben aber statt 

 des erwarteten Adlei's ein I51aufussfalke, und 

 Klingl liiilte aus dem alten und mächtigen 

 Horste ein tViscbgelegtes ¥Á des Y. lanarius. In 

 dieser liage niilU'ii in Fehiirn auf einer aus 

 dem Weiden- und Paiijielgestrüjiiie des sclima- 

 leu, aber typischen Aulnmdes einzeln aulragen- 

 den Schwarzpai)pel — hätte ich niemals die 

 Brutstätte dieses I'iilkeii gesucht. Wie mir 

 später eizälilt wurde, wai- der betrefieude Horst 

 jahrelang \(in einem Pärchen «Kartal's» — 

 zweifellos Kaiseradler bewohnt gewesen. 



In Haii-Cearca fand ich bei dem dortigen 

 Brigadier (Förster)- einem jungen Tulceaner 

 Griechen — eine äusserst entgegenkommende 

 und freundliche Aufnahme. In wenigen Minuten 

 ganz über den Zweck meiner lieise orientirt, 

 verschaffte er mir und Klingl zunächst ein pas- 

 sendes rntei-koninu'ii in einem russischen 

 Bauernhause, gab uns dann allerlei Autlilärun- 

 gen über die jagdlichen und besonders über die 

 ornitbologischen Verhältnisse seines Bezirkes 

 und besorgte uns für die in Aussicht genom- 

 meneji Touren ents])rechende Führer. 



Han-Ceaiva ist ein kleines, etwa SO Häuser 

 ziililendes Horf. Iiewdinit von in-tli(i(loNen. l''eld- 

 bau inid Holzdiebstabl treilieiiden iiusseii. l>er 

 Charakter aller russischen Dörfer <ler nörd- 

 lichen Doiirudscba bleibt so ziemlich immer der 

 gleiche. Hin. oder — l)ei grösseren Hörfern 

 — zwei lange Häuserzeilen verlaufen in der 

 Richtung der Chaussée, welche ilirerseits iiiner- 

 liiilb des Dorfes liei líegenwettcr zu einem 

 grundlosen Schlammmeer, bei Trockenheit zu 

 einer heissen Staubwiiste sich verwandelt. Kin- 

 zeln für sieh stehende, meist äusserst rein und 

 nett gehaltene Häu.schen säumen die Dorf- 

 strasse ein. auf welche die zwei kleinen Fenster 

 der Schmalseile blicken, während die Hausthür 

 ' nach der dem Hofe zugekebrien Langseite und 



