melyek ezüstfonalakként haladnak erdővel sze- 

 gélyezett, virággal á' szőtt kaszállókon át a Tai|a 

 és (lerna patakok szélesebb niedrü vizei felé. 

 A magaslat egyes uralkodó pontjairól gyakran 

 remek kilátás nyílik a párhuzamosan haladó 

 hegygerinczek változatos tei-ületére, a számtalan 

 felmeredő ormokra és mély bevágású völgyekre, 

 a melyek dél és kelet felé a kék szín minden 

 árnyalatában tünedeznek el a szemhatáron, mig 

 nyugat és észak felé a közeli Greci-i és Macin-i 

 sziklaszakadékok alatt mély ereszkedésben egész 

 váratlanul tűnik fel a Duna gazdag színpompá- 

 ban tündöklő bálta-vidéke. Sárgán ragyognak 

 régi száraz nádasoknak széles, végtelen mezői; 

 ezüst tükrökként hatalmas tavak terülnek el és 

 ezüstfonalakból álló hálóként kis és nagy ágak 

 és «girlák» litvesztője övezi az alig rügyező fü- 

 zes szigetek üde zöldjét, a végtelen nádasok 

 aranyát. Homályos távolból integetnek Galacz 

 és Braila városok fehér épület halmazai és 

 messze, szinte végtelen távolban terül el a tágas, 

 termékeny, áldott moldvai síkság, finom kék 

 pasztaként zárva be a szemhatár peremét. 



Ilyen messze, szabad kilátással bíró helyeket 

 szeret a barna keselyíi fészkelési helyül, mi mel- 

 lett mindig egy, valamivel a gerincz alatt álló 

 védettebb helyen levő és kimagasló fát szeret 

 választani. Ily helyeken rendesen nem is nagy 

 területen több fészek is található, ügyszólván 

 szomszédságban. 



Április 8-án ily módon a Vurful Stanavanciu-n 

 a hegygerinczről 4 megszállott fészket fedeztünk 

 fel, a melyek a gerincztöl, értve mindkét olda- 

 lán, negyed vagy félórányi távolságra voltak 

 egymástól. Miután ez a felfedezés csak délután 

 történt és mi előbbre helyeztük az egyszerű 

 szállást egy Sztinában, melyben két bolgár fiú 

 lakott a közel négy óráig tartó útnál Han Cear- 

 cáig — melyet reggel különben ismét meg 

 kellett volna tennünk — éjszakára fennmarad- 

 tunk a szellős magaslaton. Hosszú idő óta most 

 először kedvezett az idő is és gyönyörű tisztán 

 borúit a már napok óta nem élvezett kék ég az 

 esőtől ázott erdős vidékre, ehhez a bámulatosan 

 tiszta kilátás és gyönyörű napnyugta a legró- 



durch \vald\:msäumte, blumendurchwirkte Wie- 

 sengründe den breiteren Wasserliinfen des 

 Taita- und Cernabaches entgegenplätschern. 

 Von einzelnen domínírenden Punkten des Hö- 

 henzuges bietet sich oft ein i-eizender Blick 

 üJier das abwechslungsreiche Gelände der jia- 

 rallel streichenden Piückeu mit den zahllosen 

 emporstrebenden Kuppen und tief eingeschnit- 

 tenen Thälern, welche coulissenartig im Osten 

 und Süden in allen Schattirungen von Blau 

 gegen den Horizont verschwimmen, während 

 gegen Westen und Norden unter den nahen 

 Felsenabstürzen von Greci und Macin in tiefer 

 Senkung unvermittelt das farbenprächtige 

 Baltagebiet der Donau sich öffnet. Gelb erglän- 

 zen die weiten, endlosen Felder alten, dürren 

 Rohres : gleich Silberspiegeln l)reiten sich 

 mächtige Seen aus, imd wie ein Gewirr von 

 Silberfäden umstrickt das Netz zahlloser gros- 

 ser und kleiner Arme und «Girlen» das saftige 

 Grün der frisch knospenden Weideninseln und 

 das Gold der unendlichen Eohrlirüche. Aus 

 dämmeriger Feme grüssen die weissen Ge- 

 bäudecomplexe der beiden Städte Braila und 

 Galatz herüber, und weit bis in die endlose 

 Ferne, als zartblaue Linie den Horizont ab- 

 schliessend breitet sich die weite, fruchtbare, 

 gesegnete Moldauelieue aus. 



Solche Plätze mit weiter, freier Aussicht liebt 

 der Kuttengeier zur Anlage seiner Horststelle, 

 wobei er stets einen etwas unterhalb des Grates 

 in geschützter Lage stehenden hervorragende- 

 ren Baum bevorzugt. In der Eegel finden sich 

 an solchen Stellen mehrere Horste in nicht zu 

 grossem Umkreise unweit von einander. 



Am 8. April entdeckten wir dergestalt am 

 Vurful Stanavanciu vom Grat aus 4 beflogene 

 Horste, die in etwa viertel- bis hall istündiger Ent- 

 fernung von einander zu beiden Seiten des 

 lìtìckens lagen. Da diese Entdeckung erst nach- 

 mittags erfolgte und wir das prekäre Nachtlager 

 in einer von zwei Bulgarenljuben bewohnten 

 Stina dem nahezu vierstündigen Marsch nach 

 Han-Cearca — der obendrein des Morgens wie- 

 derholt hätte werden müssen -- bei weitem 

 vorzogen, so blieben wir zur Nacht oben auf 

 der luftigen Höhe, zum erstenmal seit langer 

 Zeit vom Wetter begünstigt, denn prachtvoll 

 klar wölbte sich der seit Tagen nicht mehr ge- 

 nossene blaue Himmel ülier dem regenfeuchten 

 Waldland, und eine wundervoll reine Fernsieht 

 nebst obligatem Sonnenuntergang versetzten 



