in 



lipoviin halászok szerény tanyája emelkedik. 

 Egy Izlina (a román térképen üzlina) mellett 

 elágazó girla, melyen át a folyamág emelkedő 

 vize patakszerü sebes rohanással ömlött a nád- 

 rengetegbe, a hasonló nevű nagy tóba vezetett, 

 melyet koszorú alakban övez egy egész sor 

 kisebb, egymással számos girla által összekö- 

 tött tó. 



Ezek egyikén, a Ghiöl Islinecen át az Isaca 

 nevű (Isakov) halászhelyet értük el, mely egy a 

 körülbelül 4 kim. hosszú 2^2 kim. széles hason- 

 nevű tó mellett álló magányos nádkunyhóból 

 áll. Eddig a táj meglehetősen hasonlított a 

 Moru-Ghiöl közelebbi környékén levőhöz. 



Rengeteg nádmezők emelkednek a girlák 

 mindkét szélén, mely utóbbiak csak a tulajdon- 

 képeni folyam közelében vannak a gyakori ár- 

 vizek lerakódásaiból keletkező likacsos szá- 

 razföldből álló keskeny pasztákkal szegve, 

 tovább azonban a nádrengeteg belsejében a jó 

 3 — 4 m. magas, hüvelyknyi vastag nád között 

 szabad vizcsikokként húzódnak el. A sok tó, 

 mely a nádrengetegben mindenütt található, 

 épen csak nádtól ment helyek, a hol a túlságos 

 mély viz ennek növését megakadályozza. E he- 

 lyett azonban a kisebb tavakon, és a nagyobbak 

 szélein — mert partokról, itt a delta belsejében 

 seholsem lehet szó — más, buja és fantaszti- 

 kus növényzet fejlődik. Nuj^harok és Nympheák 

 széles, sötét leveleikkel messzire borítják be a 

 víztükröt, boglárkák, húnyorfajok és kolokánok 

 nyújtogatják ki hegyes, keskeny élű levelekkel 

 ellátott hosszú száraikat a tiszta vízből, hogy a 

 kis bimbó a napfényben és szabad levegőn ki- 

 fejlődhessék. Közöttük buján tenyészik minden- 

 féle más, idegenszerű növénytypus. Ezek részint 

 finom indákban, kicsiny bugákban terjeszked- 

 nek a felszínen, részint erős húsos száron emel- 

 kednek ki a fekete mélységből, hogy körülbelül 

 méternyi mélységben a víz szine alatt hosszú, 

 lándzsa alakú sötét levelekből álló, ananássze- 

 rüleg szétágazó koronává fejlődjenek, vagy hogy 

 sokszoros elágazásban széles leveleket bocsássa- 

 nak a felszínre. Ezek Stratiotes , Ceratophyl- 

 lum és hunyor fajok. Fájdalom, botanikai 



sic-h nun bloss einige niedere Kohrhütten, be- 

 scheidene Quartiere der hier hausenden Lipo- 

 vaner Fischer. Eine bei Izlina (auf der rum. 

 Karte Uzlina) abzweigende Girla, durch welche 

 das steigende Wasser des Armes bachartig reis- 

 send in die Eohrwildniss hineinschoss, führte 

 in den grossen See gleichen Namens, um wel- 

 chen herum sich eine ganze Eeihe kleinerer, i;n- 

 tereinander durch zahlreiche Girlen verbunde- 

 ner Seen kranzartig herumschlingt. Über einen 

 derselben, den Ghiöl Islinec, erreichten wir dia 

 aus einer einsamen Rohrhütte bestehende Fi- 

 scherei Isaca (Isacow) am grossen, etwa 4 Kilo- 

 meter langen, 2^ 2 Kilometer breiten gleichna- 

 migen See. Bishieher war die Landschaft ziem- 

 lich ähnlich der aus der näheren Umgebung 

 Moru-Ghiöls. Mächtige Rohrfelder schiessen zu 

 beiden Seiten der Girlen empor, welche ihrer- 

 seits nur in der Nähe des eigentlichen Stromes 

 von schmalen Streifen schwammigen Festlandes, 

 den Ablagerungen der häufigen Hochwässer, 

 eingesäumt sind, weiterhin aber im Inneren der 

 Rohrwildniss ohne jegliches festes Ufer zwi- 

 schen dem 3 — 4 Meter hohem, zolldickem 

 Rohr als freie Wasserstreifen sich hinziehen. 

 Die vielen Seen, die sich allenthalben im Eohr- 

 wust öffnen, sind eben nur rohrfreie Stellen, wo 

 allzugrosse Tiefe dessen Wuchs verhinderte. 

 Dafür entwickelt sich auf den kleineren dersel- 

 ben und an den Rändern — denn von Ufern 

 ist hier im Inneren des Deltas nirgends zu re- 

 den — der grossen Seen eine andere, üppige 

 und phantastische Vegetation. Nuphar und 

 Nymphaea liedecken mit den breiten, dunkeln 

 Blättern weithin den Wassersi^iegel, Wasser- 

 ranunkel, Laichki-autarten und Wassernuss 

 ranken ihre weiten Ai'me mit den spitzen und 

 scharfkantigen Blättern durch die klare Flut 

 empor, dass das Blütenknöspchen sich im 

 Sonnenschein und freier Luft entfalten könne. 

 Dazwischen wuchern üppig allerlei andere 

 fremd erscheinende Pfianzentypen, teils in feinen 

 Ranken und zarten Rispen an der Oberfläche 

 einhertreibend, teils auf kräftigem, fieLschigem 

 Schafte aus schwarzer Tiefe emporsteigend, um 

 etwa metertief unter dem Wasserspiegel sich 

 zu ananasartig ausstrahlender Krone aus lan- 

 gen, lancettförmigen, dunklen Blättern zu ent- 

 wickeln oder in vielfältiger Verästelung breite 

 Blattrispen an die 01)erfläche zu entsenden. Es 

 sind dies Stratiotes-, Ceratophyllum- und Knö- 

 terich-Arten - leider shid meine botanisclien 



