47 



Moni dliiol körül sciiiiiiit sc nyújtott, a mi :it- 

 vonulókiit i)ilieii(írt' csáhithatna — és az óriási 

 l)iUtavi(l(''ki't állandó vDiinlási megfigyek'sek 

 teriilcti'ul választani egyáltaláhan nem volna 

 czélszerű. Í'Iíí.v fk'fí terjedelmes teriikt typicus 

 ornisán'il, a ki't vadászó úr barátságos közre- 

 inűk()d(''se és saját kirándulásaim eléggé tájé- 

 koztattak — ez meglehetősen szegény fajokban, 

 és még sokkal szcgí'iívciilj cgvcíb'klicu. 



rt(')bbi körülményt részben a fészkclési tele- 

 pek lassaidd'iiti eltűnésével lehet megmagya- 

 rázni: mit minden oldalról meg is erősítettek, 

 legalább a mi a gödénveket, karakatnákat, 

 gémeket és más eíieléket illeti. Ezelőtt számos 

 ilyen tele]) volt, de a szüntelen vadászgatás, 

 valamint a iiahiszukiiak mindig növekedő száma 

 és az ezek iiltal okozott folytonos nyugtalanitás, 

 elűzte a hálta eme félénk lakóit, vagy legalább 

 egészen félreeső, úgyszólván ismeretlen vidé- 

 kekre szorította őket vissza. 



Hogy azoni)an a mondhatni felséges életfel- 

 tételeket nyújt() helyeken más fajok, és külö- 

 nösen a kisebbek, miért vannak oly szórványo- 1 

 san képviselve, és hogy miért vannak még élén- 

 kebb helyeken is faj szerint oly kevesen, talány 

 marad előttem. Csak a nyári lúd fészkel helyen- 

 ként teljesen hozzáférhetetlen nádasokban még 

 elég nagy számban. Feltűnő volt ellenben a 

 kacsák kis száma, a melyek közül éppen csak a 

 következő fajokat láttam : A. bosclias, streperà, 

 ìiyroca és rircia. Másféle szárnyas vadat órákig 

 tartó ntakiin csak egész szórványosan lehet 

 találni. <'s különösen feltűnt az ily helyeki'n 

 a különben oly közönséges szárcsa és különböző 

 búvár-tömegeknek hiánva. 



Teljesen szegény azonban az egész teriilet kis 

 fajokban, a melyeknek pedig nagyobb részben 

 már itt kellett volna lenniök. AegUhnlus pex- 

 (ììili)ius a iiáltaszdek közönséges, jellemző ma- 

 dara, melyet a uiuli-engeteg belsejében ugyanoly 

 nagy számú l'anurus hiarniiciis vált fel. A balta 

 belsejében helyenként gyakoribb volt Locustella 

 htschiioides. és az úszó szigetek területén Lus- 

 chiiola melanopogoH is elég gyakran volt hall- 

 ható. Acrocepli. pliraqmilis azonban úg\-szólván 



auf der Karte : der tiostlos kahle Uferrand um 

 Morn-Ghiöl selbst bietet iiiciits, was Durchzügler 

 zu einer Hast verlocken koinite, und das un- 

 geheuere Haltengebict als Terrain für stabile 

 Zngsbeobachtungen zu wählen, wiire durchaus 

 niehtzvveckents])rechend. Üiier die typischeürnis 

 eines ziemlich ausgedehnten Gebietes war ich. 

 Dank der freundlichen Beihilfe der beiden ja- 

 genden Herren und diircii ilic eigenen Tou)X'n, 

 so ziemlich orientirf ; dieseli)e ist ziemlich 

 artemirm, noch auffallender aber arm an In- 

 dividuen. 



Letzterer Tnistaiid erklärt sich zum Teil 

 durch das allrnälii he N'erschwinden der Brut- 

 colonien, welches mir von allen Seiten bestä- 

 tigt wurde, wenigstens was die Pelikane, Cor- 

 morane. Beiher und dgl. anbelangt. Colonien 

 dieser .\rtcn existirten früher zur genüge ; die 

 rastlose .Jagd jcdoc-h, welche auf diese Tiere 

 gemacht wird, sowie die immer mehr zuneh- 

 mende Zahl der Fischer und die durch diesel- 

 i)en verursachte stete Beunruhigung vei-trieb 

 diese scheuen Bewohner der Balta oder drängte 

 sie doch in ganz entlegene, sozusagen unbe- 

 kannte Gebiete zurück. 



Warum aber an den geradezu herrliche 

 Existenzbedingungen i>ietcnden Plätzen andere 

 Arten und ganz besonders die Kleiuvögel so 

 sporadisch verteilt und selbst an belebteren 

 Stellen iiui- in wenigen Arten vertreten sind, 

 i)leil)t mir ein Rätsel. Nur Graugäme brüten 

 in ganz unzugänglichen Bohrfeldern stellen- 

 weise in recht bedeutender Menge. Auffallend 

 schien mir dagegen die geringe Zahl der Enten, 

 von denen ich überhaupt nur die Arten A. bos- 

 chas, streperà, nyroca und querquedula sah. An- 

 deres jagdbares Geflügel triff't man auf stunden- 

 langen Fahrten immer nur ganz vereinzelt, und 

 vermisste ich vor allem die an derlei Orten sonst 

 .so zahlreichen Mengen der Bohrhühner und der 

 verschiedenen Taucher. 



Geradezu arm aber ist das ganze Gebiet au 

 Kleinvögeln, deren grössei'er Teil ja doch schon 

 eingerückt sein musste. Aegithalus pendulinus 

 ist ein gemeiner Charaktervogel des Balten- 

 randes und wird im Inneren der Bohrwüste von 

 Panurus i)iarmicus in gleicher Menge abgelöst. 

 An einzelnen Stellen der inneren Balten fand 

 ich Locustella luscinioides häutiger, und im 

 Gebiet der schwimmenden Inseln liess sich auch 

 der Tamariskenrohrsänger nicht allzu selten 

 hören, .\crnceph. phragmitis fehlte jedoch so 



