5i 



kill crösitciick mcfí cg^-enlő, körüUielül 30 — 35 

 ciii. Imsszii k()Z()kl)en egy gyakraii töhl) ezer 

 iiu'tcr hosszú tVíkötélen. Nagy fajicdzök a víz- 

 szíiu'ii úszva tartják az egész készüléket, úgy 

 lidgy a szabadon fermúszó liorogzsinórok nagy 

 távolságokra hosszú fegyverzetet alkotnak. A vo- 

 nulé) viza mármost nem kap ezekhez ahorgokhoz, 

 hanem — a mint mondják - játszva csak hoz- 

 zájuk ('r, a tűhegyes horogéle pedig belekap az 

 óriási állat szívós sima bőréi)e, és a hatalmas 

 horog oly erősen fogja meg az óriást, hogy az a 

 horgokat feljáró halásznak könnyű zsákmánya 

 lesz. 



.\ viza rendesen a farkánál fogva akad meg, 

 a mi valószínűleg arra vezethető vissza, hogy 

 a zsinórfömegen átvonulva, a teste körül lógó 

 akadályokat hatalmas farkának egy erős csapá- 

 sával el akarja távolitani. Látható, hogy ez a 

 halászati módszer rendki\ ül kezdetleges, és 

 hogy a véletlen játsza itt a legnagyobb szere- 

 pet, mert hány hal úszhat el a zsinórok alatt, 

 hány mehet el közöttük, míg egy megakad ; — 

 és mégis, ez az egyedüli módszer, melylyel a 

 becses caviártermelőt megfoghatják. Ez a szer- 

 szám — a rengeteg hosszú kötelek az ezer és 

 ezer horogzsinórral — egy kis vagyont képvisel, 

 jókarban tartása, a sok horog szorgos kifenése, 

 az egész készülék folytonos felülvizsgálása pedig 

 meglehetős nagyszámú és költséges személy- 

 zetet kivan, úgy hogy a vizafogók tulajdonosai 

 valamennyire a halászok arisztokratiáját al- 

 kotják. 



Néhány szerenesés fogással azonban fizet 

 is a telep, mert 2őO 300 kgrammos halak nem 

 tartoznak a ritkaságok közé, és a caviar (Ikre)- 

 nyeremény cg;/ ikrás nőstényből 00 klgraramot 

 is tehet.* A téli és tavaszi eaviár nyereséget — 

 a])rilis-jiiiiiiis iKMiapokban tiltva van a tok- 

 félék fogása alapos tisztítás Után friss álla- 

 potban küldik szét; a flyári hónapok zsákmányát 

 pedig a fagyok beállásáig besózás és meglehetős 



' Nagyobb mennyiségű ikrát seliolseiu jeleztek, és 

 ennélfogva a Mi kgr.-ról szóló adatok, a mint ezeket 

 HitKiiM is fili'inlíti, iiiMii látszónak éppen hiteleseknek. 



massigen Aljstäncien von etwa 30 — 35 Cm. an 

 einem oft mehrere tausend Meter langen Haupt- 

 seile befestigt sind. Grosse hölzerne Schwimmer 

 halten die ganze Vorrichtung an der Wasser- 

 oberfläche treibend, so dass die frei herabpen- 

 delnden Angelschnüre auf weite Sti-ecken hin 

 ein langes Wehr bilden. Der streichende Hausen 

 beisst nun nicht etwa an diese Angeln, sondern 

 streift — wie es heisst spielend — an dieselben, 

 die nadelscharfe Kjiitze schlägt sich in die zähe, 

 glatte Haut des riesigen Tieres, und der kräf- 

 tige Haken hält so fest, dass der also gefan- 

 gene Koloss eine leichte Beute des revidirenden 

 Fischers wird. In der Eegel fängt sich der Hau- 

 sen an der Schwanzseite, was wohl darauf 

 zm-ückzuführen sein dürfte, dass er, durch die 

 Wehr von Schnüren durchstreichend, die an 

 seinem Körper herumi)endelnden Hindernisse 

 durch einen kräftigen Sehlag der mächtigen 

 Schwanzflosse zur Seite zu schnellen versucht. 

 Man sieht, dass diese Fangweise äusserst pri- 

 mitiv ist und der Zufall bei derselben die grösste 

 Rolle spielt, denn wie viele Fische mögen unter 

 den Schnüren durchschwimmen, wie viele zwi- 

 schen denselben durchgleiten, ehe sich einer 

 fängt, und doch ist es die einzige bekannte 

 Ar-t, der geschätzten Caviarträger habhaft zu 

 werden. Das Werkzeug — die enorm langen 

 Seile mit den tausend und abertausend Angel- 

 schnüren — repräsentirt ein kleines Capital, 

 das Instandhalten desselben, das peinlich zu 

 beobachtende Nachschärfen der vielen Angel- 

 haken, das fortwährende Revidiren des ganzen 

 Fangapparates aber erfordert eine ziemlich zahl- 

 reiche und kostspielige Mannschaft, so dass die 

 Besitzer der Hausenfänge gewissermasseu die 

 Aristokratie der Fischer bilden. Bei einigen 

 glücklichen Zügen lohnt aber die Anlage, denn 

 Fische von Í250 — 300 Ivilogramm sind keine 

 Seltenheit, und die Caviar- (Ikre) Ausbeute eines 

 Rogeners kann bis zu <i() Kilograuun betragen.* 

 Der Caviar der Winter- und Frülijahrsausbeute 

 — in den Monaten April Juni a. St. beünden 

 sich die Störarten in der Schonzeit — wird 

 nach einer summarischen Reinigung in frischem 

 Zustande versendet, die Sommerausbeute bis 

 zum Eintritte der Fröste muss jedoch durch 

 Einsalzen und ein ziemlich complicirtes Reini- 



* Grössere Mengen Rogens wnnlen mir nirgends 

 bekannt gemacht, es «clieinen mir daher die Angaben 

 von 4(HI Kilogramm, wie sie auch Brehm citirt. nie)it 

 recht i.'huili«iirdig. 



7« 



