iíS 



Hűvös idő mellett az útról különböző elejtett 

 holmikat hoztam magammal, melyeket most 

 mnnkáha kellett venni, e mellett felségesen 

 ízlett a jurilofkai aránylag nyugalmas, kényel- 

 mes élet az utolsó három hét czigányélete után, 

 ügy hogy a húsvéti ünneiiekig (orosz naptár 

 szerint) nem indultunk nagyobb kirándulásra, 

 hanem részint jn-eparálással, részint kisebb 

 helyi kirándulásokkal, végül a Szinoi-limanba 

 és a Portiezá-tól északra fekvő fövény lerakó- 

 dások területébe való nagyobi) kirándulás elő- 

 készületeivel töltöttük az időt. 



Ornithologiai tekintetben Jurilofka most sok- 

 kal több érdekes dolgot nyújtott, mint első itt 

 tartózkodásom alkalmával, a vonulás elvégre 

 is megindult és majdnem naponkint jegyezhet- 

 tem fel erre vonatkozó többé-kevésbbé érdekes 

 dolgokat. Az első Cypselusok, Sterna anglica, 

 hy brida és nigra, valamint G. gelastes e napok- 

 ban jelentek meg, Anthus cervinus egyszerre 

 tömegesen mutatkozott ; április i2a-én rendkívül 

 erős ragadozó vonuláson kívül még egy teljesen 

 ismeretlen kis fajt is figyeltem meg. Erre nézve 

 a következőket jegyeztem fel : nEgy előttem tel- 

 jesen ismeretlen madár, repülése hasonló a 

 hegyi pintyőkéhez, 2 nagy fehér szalag a szár- 

 nyán ; különben sötét, a háta szürke vagy bar- 

 nás-fekete. A nagysága körüll)elül a pintyőkéé ; 

 rettenetesen vad.» Eme feltűnő vadságának is 

 köszönhette a «nagy ismeretlen», hogy inkog- 

 nitóját megtarthatta. Jó G() lépésnyinél köze- 

 lebbre nem tudtam hozzá férkőzni, és a másik 

 közeledési kísérletre egészen elment a Razim-tó 

 kék hullámai felett, észak felé. 



Fájdalom, még ma sincs egyetlen erősségem, 

 hogy megállapíthatnám ennek a bizonyára érde- 

 kes idegennek hovátartozóságát. 



A fent említett ragadozó vonulás szintén ér- 

 dekes tünemény volt. Körülbelül V2 8 órakor 

 reggel Klingllel a Cap-Dolojman sziklái között 

 mászkáltam, részint hogy az ott gyakran fész- 

 kelő Tac/or/ia cornuta és casarca -kát meglessem, 

 részint hogy új jövevények után kutassak. Kö- 

 rülbelül 3 óráig tai-tózkodtunk a sziklák között, 

 és ezalatt az egész idő alatt alig múlt el 5 perez, 

 hogy ne láttunk volna 1— :2 vagy több ragado- 

 zót a fok mentén elvonulni, e naellett nem auv- 



Ich hatte bei dem kühlen Wetter von der 

 Route verschiedene erlegte Sachen mitgebracht, 

 welche nun in Arbeit genommen werden muss- 

 ten, zudem liehagte nach dem Vagabunden- 

 dasein der letzten drei Wochen das ver- 

 hältnismässig ruhige und sesshafte Leben in 

 Jurilofca ausgezeichnet, so dass wir bis zu den 

 Osterfeiertagen (a. Styles) keine grössere Unter- 

 nehmung vornahmen, sondern die Zeit teils mit 

 Präparieren, teils mit kleinen localen Ausflügen, 

 endlich mit den A^oi-bereitungen zu den grösse- 

 ren Expeditionen in den Siuoi-liman und das 

 Dünengebiet nördlich von Portita ausfüllten. 



In ornithologischer Beziehung bot nun Juri- 

 lofca viel mehr des Interessanten als während 

 des ersten Aufenthaltes ; der Zug war nun end- 

 lich doch in Gang gekommen, und fast täglich 

 konnte ich diesbezügliche Bemerkungen von 

 mehr oder weniger Interesse eintragen. Die 

 ersten Cypselus, Sterna anglica, nigra und 

 hybrida sowie G. gelastes erschienen während 

 dieser Tage, Anthus cervinus tauchte plötzlich 

 in Massen auf. Am 22. April beobachtete ich 

 ausser einem auffallend starken Zuge von Raub- 

 vögeln bei Cap Dolojman noch einen mir ganz 

 unbekannten Kleinvogel. Ich notirte über den- 

 selben Folgendes: «Ein mir ganz unbekannter 

 Vogel, Flugbild vom Bergfinken, mit 2 grossen 

 weissen Flügelbinden ; sonst dunkel, grau- oder 

 braunschwarz am Rücken. Grösse etwa die des 

 Finken, furchtbar scheu.» Dieser ausnehmenden 

 Scheuheit vei-dankt es auch «der grosse Unbe- 

 kannten, dass er sein Incognito wahren konnte. 

 Näher als gute 60 Gänge Hess er mich nicht 

 heran, und beim zweiten Annäherungsversuch 

 strich er überhaupt ganz weg, über die blaue 

 Flut des Razim dahin gegen Norden. 



Leider fehlt mir auch heute noch jeder An- 

 haltspunkt, die Artzugehörigkeit dieses ge- 

 wiss interessanten Fremdlings bestimmen zu 

 können. 



Der vorhin erwähnte Raubvogelzug bildete 

 ebenfalls eine bemerkenswerte Erscheinung. 

 Etwa um halb 8 Morgens kletterte ich mit 

 Klingt schon in den Felsen des Cap Dolojman 

 herum, teils um die dasell)st häufig brütenden 

 Rost- und Brandenten zu belauern, teils um 

 nach neuen Ankömmlingen auszuspähen. Wir 

 hielten uns bis gegen 3 Uhr in den Felsen auf, 

 mid während dieser ganzen Zeit vergingen kaum 

 7) Minuten, ohne dass 1 — "2 oder mehr Raub- 

 vögel das Cap entlang gezogen wären, dabei 



