62 



lőilésemet lóként a inoluinieddnoh, teliát a törö- 

 kök és tatárok és az orosz gyaiinatosok dalai 

 költötték fel ; elölibick, mei-t nyugaton csaknem 

 teljesen ismeretlenek, noha szembeszökő saját- 

 ságaiknál fogva megérdemelnék, hogy beható 

 tanulmány tárgyává legyenek ; utóbbiak, mert 

 igazán dallamosak, mélyen átérzettek és az orosz 

 néptörzs zenei tehetségéről ékesen szóló bizo- 

 nyítványt nyújtanak. 



A törököket muzsikus népnek nevezni, talán 

 igen merész állítás volna ; de kétségen kívül áll, 

 hogj' fajuk nag;v' költői hajlammal bír, s a moha- 

 medán lakosság a költészetet méltatja, gon- 

 dozza és nagyrabecsüli, oly körökben is, melyek 

 más hitüeknél, joblnin mondva más, árja fajok- 

 nál, a zene iránti érzéket és érdeklődést csak- 

 nem teljesen elvesztették. Azt vettem észre, hogy 

 nagyon ^sok írástudó török vagy tatár, — a több- 

 ség némileg járatos közülök a kalem, az irónácl 

 kezelésében — vörös, gyapotból készült, széles 

 övében, vagy pedig szűk lijjú zekéje zsel)ében kis 

 daloknak és verseknek egész gyűjteményét hor- 

 dozza magával, papírszeletekre írva. Ezt a saját- 

 ságot ismerve, tudni kell az emberek nyelvén 

 beszélni, hogy kifejezhessük érdeklődésünket az 

 efélék iránt ; elég valamennyire törni a nyelvet, 

 mert a jóakaratot felismerik és rendesen nagyon 

 tudják méltányolni, és csakhamar elérjük, hogy 

 egyik vagy másik félig fölviditva, félig szé- 

 gyenlősen egy juszkos, foszladozó czédulát kerít 

 elő s irodalmi kincséből valamit áldoz. Egy 

 korona is hamar kerül s ekkor komolyan és 

 gondolatokba merülve guggolnak le körbe az 

 erőteljes alakok, stereotyp kuporgó helyzetükbe 

 és íigyelemmel kisérik az előadást ; szívesen 

 szolgálnak kiváut magyarázatokkal is és felhív- 

 ják a ügyeimet a megkapó helyekre. Ha bele- 

 melegedtek, egyik előadót csakhamar más váltja 

 fel ; felolvasnak, verseket szavalnak, sőt egy- 

 egy dalt is énekelnek nehezen felfogható dal- 

 lamaikon. 



Legkedveltebbek a politikai tartalmú dalok, 

 líülönösen azok, melyek az utolsó orosz liá- 



teresse riefen aber liesonders die Lieder der Mo- 

 hammedaner — also der Türken und Tataren — 

 und der russischen Colonisten wach ; erstere, 

 weil sie im Westen so gut wie unbekannt sind 

 und in ihrer originellen Eigenart selbst eines 

 eingehenden Studiums wohl wert sein könn- 

 ten, letztere, weil sie wirklich melodiös und 

 tief empfunden sind und von der bedeutenden 

 musikalischen Begabung des russischen Volks- 

 stammes ein beredtes Zeugniss abglegen. 



Die Türken ein musikalisches Volk zu nen- 

 nen, wäre vielleicht eine etwas gewagte Behaup- 

 tung — al)er es steht ganz ausser Zweifel, dass 

 ihr Volksstamm viel poetische Veranlaglang be- 

 sitzt, und dass die Poesie unter muselmani- 

 scher Bevölkerung Beachtung, Pflege und Wert- 

 schätzung in solchen Kreisen geniesst, welche 

 bei Andersgläulngen oder besser gesagt bei 

 Angehörigen anderer arischer Stämme das 

 Gefühl und das Interesse an der Dichtung so 

 gut wie verloren haben. Ich machte die Bemer- 

 kiing, dass sehr viele schritfkuudige Türken 

 oder Tataren, und die Mehrzahl von ihnen ver- 

 steht halbwegs mit dem Kalem, dem Schreib- 

 rohr, umzugehen — irgendwo in der breiten 

 rotwollenen Leibbinde oder in einer Tasche 

 der engärmeligen Jacke auf losen Zetteln eine 

 ganze Sammlung kleiner Lieder und Gedichte 

 in Abschrift bei sich führen. Kennt man diese 

 Eigenart, versteht man in der Sprache der 

 Leute ihnen sein Interesse an derlei auszu- 

 drücken — wobei man getrost das gebrochenste 

 Kauderwälsch radelirechen darf, denn der gute 

 Wille an sich wird schon in der liegel hochge- 

 schätzt — so wird man es bald erreichen, dass 

 halb verschämt, halb belustigt einer oder der 

 andere ein schmutziges, zerlesenes Zettelchen 

 hervorzieht und etwas aus seinem litterarischen 

 Schatze zum besten giebt. Eine Corona findet 

 sich bald — ernst und gedankenvoll kauern die 

 kräftigen Gestalten in ihrer stereotypen Hock- 

 stellung im Kreise und lauschen dem Vortrag — 

 bereitwillig werden etwa gewünschte Erklärun- 

 gen gegeben und auf packende Stellen wird be- 

 sonders aufmerksam gemacht. Einmal warm ge- 

 worden, löst l)ald ein Vortragender den anderen 

 ab, bald vorlesend bald aus dem Gedächtniss 

 recitirend oder sogar einmal ein Lied nach ir- 

 gend einer ihrer schwerfasslichen Melodien 

 absingend. 



Am beliebtesten sind Lieder politischen In- 

 halts, besonders solche, die an die Ereignisse des 



