71 



ál, egyszerűen régi l'(i\riiyi)artki])ZÖdéseknek 

 elfogiidni. lízek között a legfdiitosalihak délkelc- 

 tcii kczilődőleg a cseriieczi griiula, a griiuUi 1 Iiui- 

 (liu, a kaiaormani széles gerincz az elébe tor- 

 lódott i'grinda liosu» és «grinda Saraturilei) 

 f'övéii.v|iart<)kkal. végül északon az ó-kiliai és 

 letiszid'. Ijtfiii) lionmkliátak, melyeknek déli 

 része különösen szé]i, keskeny, pi'irliuzainosaii 

 lialadé) iioniokliátrendszert mutat a tulajdonkí'p- 

 peni háltavidéken, mely teljesen eorrespondeál 

 irányranézve az északi delta e részében akadály- 

 falaiiul tond)oli) sibarok irányával. Najjdii a 

 helyenként kiálh) ri'gi sziklás agyagpalarétegt'k 

 és más effí'lék elösegitették-e a széles homok- 

 hátak képződését, a mint ezt Petees tanár el- 

 fogadja, azt nem Ítélhetem meg. A líazimlxd 

 kiemelkedő két agyagpalaszirtből álló Biszszeri- 

 kucza és Popina szigeteknél, úgj- látszik, nem ez 

 az eset forog fenn. 



Érdekes területet ismertem meg lieliatdbiian 

 a delta legdélibb részében, az ugy nevezett 

 Zatonnál. Itt a külső fövénypartokon belül egész 

 sor keskeny, hosszan elnyúló tó fekszik, me- 

 lyet épp oly keskeny homokberakódások telje- 

 sen elválasztanak egymástól. Közülök néhány 

 csak a legújabb időben lett teljesen elzárva a 

 tengertől, és kivül a mostani szélső fövényparto- 

 kon már is hosszú csikókban torlódik össze a 

 homok uj fövénypartok képződésére. Hátrább a 

 belvidéken eltünedeznek a nyílt víztükrök, és 

 helyükbe léj) a <> Stufarla », a delta sás-mocsara, 

 valószínűleg hasonló viszonyok következtében, 

 mint a milyeneket 2)ag. 14 a Kuibida úszó szige- 

 teire nézve említettem, de a baltában mindenütt, 

 egészen a szeles cserneczi grindáig, keskeny, 

 többé-kevésbé összefüggő náddal benőtt homok- 

 földcsikok szelik át a vidéket, melyek pontosan 

 párhuzamosan haladnak a mai partszél és a 

 Zatontavak homokhátainak iránvával. 



A mondottakból kiviláglik, hogy ama két 

 nagyobb csónakkírándulásoin, melyet az ápr. 

 !27-töl máj. 17-ikéíg tartó időközben tettem, két 

 ti'ljesen elütő földalkatú vidéken történt. .\ Ka- 

 zini iléli végében, és a goloviczai, zmeikai és 

 szinoi-i tavakban nagy széles nyílt vizeket szel- 

 tünk át, melyeket itt-ott csak az említett ala- 

 eson, ritkás nád;illoinánnval l)enőtt homok- 



oder S X. dnicliziehen, einfach als alte Dünen- 

 bilduiigcii zu erklären. Die wichtigsten derselben 

 sind im Südwesten beginnend die Grinda Cer- 

 net, die Grinda lliindiu, der In-eite Rücken von 

 Karaorma n mil den vorgelagerten Dünen 

 «Grinda liosu». und uGr.-Sàràturilen, endlich 

 im Norden die Piücken von Alt-Kilia und von 

 Letis (P. Letea), deren südlicher Teil ein beson- 

 ders schönes System schmaler, jiarallel verlau- 

 fender Sandrücken im eigentlichen P>altaterrain 

 zeigt, deren llichtung mit den im nördlichen 

 Teile des Deltiis ungebrochen tobenden NW 

 Stürmen vollständig correspondieii. 



Ob hier stellenweise das Anstehen alter 

 Schichten felsiger Thonschiefer uiul dergleichen, 

 wie es Prof. Peters annimmt, die Ablagerung 

 der breiten Sandrücken unterstützte, kann ich 

 nicht beurteilen. Bei den beiden aus dem 

 ßazim sich erheljeuden Thonschiefer-Eilanden 

 Bissericuta und Popina scheint dies nicht der 

 Fall zu sein. 



Ein interessantes Terrain lernte ich im süd- 

 lichsten Teile des Delta, am sogenannten Zaton. 

 genauer kennen. Hier liegt innerhalb der lland- 

 düne eine ganze Keihe schmaler, langgestreck- 

 ter Seen, welche durch ebenso schmale Sander- 

 hebungen von einander vollständig getrennt 

 sind. Einige derselben sind erst seit jüngster Zeit 

 ganz vom Meere al)geschlossen worden, und 

 schon baut sich ausserhalb der gegenwärtigen 

 Küstendüne der Sand in einem langen Streifen 

 zu neuer Dünenbildung empor. Weiter im Hin- 

 terlande verlieren sich die offenen Wasserspie- 

 gel, und an deren Stelle tritt dStufaria», der 

 Schilfsumpf der Deltas, — wohl infolge solcher 

 Verhältnisse, wie ich sie pag. 44 über de 

 schwimmenden Inseln der Kuibida anführte — 

 aber überall bis an die breite Grinda Cernet 

 ziehen sich schmale, mehr oder weniger zusam- 

 menhängende Streifen rohrbewachsenen Sand- 

 bodens durch die Balta, die in ilirer Eichtung 

 genau ])arallel mit der heutigen l'ferlinie und 

 den Sandrücken der Zaton-Seen verlaufen. 



Aus dem Gesagten erhellt, dass die beiden 

 grösseren Bootexpeditionen, welche ich in der 

 Zeit zwischen dem 27. April und 17. Mai unter- 

 nahm in zwei ganz verschiedenen Terrainfor- 

 mationen sich bewegten. Am Südende des lia- 

 zim und in den Seen Golovita, Zmeica und 

 Sinei durchsegelten wir breite, weite Hache 

 offenen Wassers, welche nur von den erwähnte 

 niedrigen, mi schütterem Bohre bewachsiiiru 



