87 



kellemes estét töltöttem az osztrák-magyar kon- 

 zulátusi ügynökségnél, Joannovics úrnál, kinek 

 kedves neje megható vendégszeretettel árasz- 

 tott el engem, a baltákból l)evonnlt félvadat a ki- 

 tűnő konyha minden áldásával. Május i22-én 

 (régi naptár szerint 10.) Tuleeában a román 

 nemzeti ünnepet ünnepelték.* Joannovics úr 

 szívessége folytán résztvehettem az érdekes 

 hivatalos ünnepélyen, és ez iilkalomnuil cso- 

 dálhattam a felvirágzó nép erős nemzeti ér- 

 zését. Este a várost kivilágították és a kedve- 

 zőtlen idő daczára is ezer és ezer örvendező 

 ember lepte el a kivilágitott utczákat és a hely- 

 tartósági épület előtti, lampionokkal Ízlésesen 

 feldíszített kertet, míg egy kitűnően iskolázott 

 katouabauda fújta a takarodót. 



Másnap reggel elbúcsúztam Joannovics úr 

 nejétől, kinek vendégszerető házában tulcsai 

 tartózkodásom alkalmával mindig oly kellemes 

 órákat — visszhangok a távoli otthonból — töl- 

 töttem ; nemes Joannovics úr, ki sok dologban 

 szóval és tettel támogatott és jurijoszkai tartóz- 

 kodásom alatt köztem és a külvilág között köz- 

 vetitetti^az összeköttetést, még elkísért a hajóig, 

 mely déli 1 órakor indult Galacz felé. Fogadja 

 mindkettő szívből fakadó köszönetemet a barát- 

 ságos hivatalon részvél határain messze túlter- 

 jedő szíves fogadtatásért, melyben engem ide- 

 gent mindenkor részesítettek. 



Galaczban is csak az elbúcsúzás szomorú 

 feladata várt rám. Egészen eltekintve attól, 

 hogj' ToNCOURT úr utazásom előkészületei alkal- 

 mával a legfontosabb és legkimerítőbb utasítá- 

 sokkal szolgált és megérkezésemkor hatósá- 

 gokkal és magánemberekkel szemben a leg- 

 becsesebb támogatásban részesített, házában 

 oly fogadtatásra találtam, mely nagyon is arra 

 való volt, hogy nekem a búcsúzást megnehezítse, 

 í'elejthetetlenül élnek emlékezetemben azok az 

 esték, melyeket a Strada Domneaszka kedélyes, 

 mindenféle keleti müiparczikkekkel gyönyörűen 

 feldiszített termeiben töltöttem, mikor a sza- 

 movár oly titokszerűen zengett és fon-ongott az 

 asztalkán, vagv* mikor a kitűnő hideg sört — 



* A királyságra való emelkedés évfordulója. 



ich verbrachte einen äusserst angenehmen 

 Abend bei dem österr.-ung. Consulat-Agenten, 

 Herrn von Joannovics, dessen liebenswürdige 

 Gemahlin in rührender Gustfreundsclui ft den aus 

 den Balten eingerückten Halbwilden mit allen 

 Segnungen höchster culinarischer Cultur über- 

 schüttete. Am 22. Mai (10. a. St.) feierte Tiilcea 

 das rumänische Nationalfest.* Dank der Lie- 

 lienswürdigkeit Herrn von Joannovics' konnte 

 ich die interessante offiicelle Feier mitmachen 

 und das hiebei zu Tage tretende, kräftige Natio- 

 nalbewusstsein des aufblühenden Volkes bewun- 

 dern. Abends war die Stadt illuminiert, und 

 trotz des leider recht ungünstigen Wetters be- 

 wegten sich Massen fröhlicher Menschen in den 

 erleuchteten Strassen und in dem geschmack- 

 voll mit Lampions decorirten Garten vor dem 

 Präfecturgebäude, während eine vorzüglich ge- 

 schulte Militärmusik den Zapfenstreich spielte. 



Am nächsten Morgen verabschiedete ich mich 

 von Frau von Joannovics, in derem gastfreund- 

 lichen Hause ich während meines Aufenthaltes 

 in Tulcea stets so angenehme Stunden — An- 

 klänge an die ferne Heimat — verbracht hatte ; 

 Herr von Joannovics, der mir in vielen Dingen 

 mit Rat und That an die Hand gegangen war und 

 sozusagen meine Verbindung mit der Aussen- 

 welt während des Aufenthaltes in Jurilofca ver- 

 mittelt hatte, begleitete mich noch aufs Schiff, 

 das um 1 Uhr mittags nach Galatz abfuhr. 

 Herzlichen Dank beiden für das freundliche 

 Entgegenkommen, welches sie weit über das 

 Mass officieller Aideiliiahme hinaus dem Frem- 

 den zukommen Hessen ! 



Auch in Galatz harrte meiner nur die traurige 

 Aufgabe, Abschied zu nehmen. Ganz abgesehen 

 davon, dass Herr von Toncourt mir zu den Vor- 

 bereitungen meiner Reise die wichtigsten und 

 umfassendsten ]\iitteilungen gemacht hatte und 

 mir bei meiner Ankunft Behörden und Privaten 

 gegenüber die wertvollste Unterstützung ange- 

 deihen Hess, hatte ich in seinem Hause eine 

 Aufnahme gefunden, welche nur zu sehr danach 

 angethan war, mir den Al)schied schwer zu 

 machen. Unvergesslich werden mir die Abende 

 bleiben, die ich in den reizenden, mit orientali- 

 schen Kunstgewerlieschätzen aller Art ge- 

 schmückten, gemütliclien Räumen der Strada 

 Domneasca verbrachte, wenn der Samovar so 

 heimlich am Tischchen brodelte, oder kühle 



* Die .Jahreswende der Erhebung zum Königreiche. 



