88 



sokáig uélkülüzütt, régen óhajtott élvezet ! — 

 felszolgálták. Akkor eljött néha dr. Wippern is, 

 a szeretetreméltó alkonsul (akkor a cs. és k. fő- 

 konsulatns ügyvivője), ki vállalatomnak szintén 

 egyik jóakaratú támogatója volt, s mint családi 

 körben, úgj* beszélgettünk az ország különböző 

 sajátságairól, vadászatról és ornithologiáról, ré- 

 gebbi kirándulásokról és jövendő tervekről. 

 Gyorsan tűntek el az órák ebben a kedélyes 

 körben, úgy hogy elfelejtettem, hogy idegenben 

 vagyok, és úg;y éreztem magam, mintha otthon 

 volnék. 



És most elérkezett a búcsúzás ideje. De még 

 az utolsó órában is Toncoübt úr szíves barátsága 

 oly élvezetet szerzett, mely utazásom legszebb 

 emlékei közé tartozik. Ez az élvezet a Pruthra 

 való kirándulás volt, melyre Toncourt úr máj. 

 24-re meghívott. A vegyes Pruth-bizottság gyö- 

 nyörű gőzösén, a fürge kis «Pyretusn-on, reggel 

 Galacztól elindultunk lefelé a Dunán, a Galacz- 

 tól lO^/í tengeri mértföldnyire fekvő Pruthtor- 

 kolatig, és aztán körülbelől 35 km.-t, követve, 

 ennek az érdekes folyamnak keskeny, sokszerűen 

 kanyarodó medrét, magán a Pruthon felfelé. 



Meredek lőszfalakban szakad le egyrészt a 

 moldvai síkság, másrészt a besszarabiai fensík 

 a Pruth völgyébe, mely, val()szinüleg az időről- 

 időre hatalmasan megáradó folyam kirágásának 

 következménye, széles, mocsaras lajjályon húzó- 

 dik el közöttük. Sokszerűen összehajtogatott 

 szalagként kígyózik a keskeny folyam, melynek 

 szélessége még a torkolatánál sem lehet több 

 25 méternél a nagy széles mocsárvidéken, hihe- 

 tetlen kanyarodások között hömpölygetve lomha 

 sárga hullámait, melyek majd a moldvai lősz- 

 terásszokat mossák, majd a besszarabiai dom- 

 bok alját nyaldossák; hosszú ívben elkerül a 

 völgyiapály náddal benőtt baltáiba, hogy ren- 

 geteg, több km. hosszú hurkot kéjiezve majdnem 

 ugyanarra a helyre térjen ismét vissza. Nyájas 

 falvak díszítik a völgy magas meredek oldalait, 

 különösen az orosz parton ; itt állanak egyszers- 

 mind egyenlő közökben a határőrök csinos házi- 

 kói, melyek félig kertekbe és árnyékos fák alá 



Gläser köstlichen Bieres — ein langentbehrter, 

 oftersehnter Genuss — kredenzt wurden. Dann 

 kam wohl auch Dr. Wippern, der liehenswür- 

 dige Viceconsul (damals Gereut des k. u. k. 

 österr.-ungar. Generalconsulates), ebenfalls ein 

 freundlicher Förderer meiner Unternehmungen, 

 und wie im Familienkreise wurde geplaudert 

 von allerlei interessanten Eigentümlichkeiten 

 des Landes, von Jagd und Ornithologie, von 

 stattgehabten Excursionen und koumienden 

 Plänen. So gemütlich vergingen da die Stunden, 

 wie im Fluge, dass ich vergass in der Fremde 

 zu sein, und mich wie daheim fühlte. 



Nun war die Zeit des Abschiedes da, doch 

 noch in letzter Stunde wusste mir die herzliche 

 Freundlichkeit des Herrn von Toncourt einen 

 Genuss zu verschaffen, welcher mit zu den 

 schönsten Erinnerungen meiner Eeise zählt. Es 

 war dies die Dampferexcursion auf dem Pruth, 

 zu welcher mich von Toncourt für den 24. Mai 

 einlud. Auf dem reizenden Dampfer der Ge- 

 miseliten Pruth-Commission, dem Hinken klei- 

 nen iiPvretus», fuhren wir frühmorgens \on 

 Galatz ab, erst ein Stück stromab his zu der 

 lO^/a Seemeilen unterhalb Galatz gelegenen 

 Pruthmündung und dann etwa 35 Kilometer 

 dem vielfach gewundenen, schmalen Bette dieses 

 interessanten Flusses folgend den Pruih seihst 

 hinauf. 



In steilen Lösswänden reisst die moldauische 

 Ebene einerseits, das Plateau von Bessarabien 

 andererseits ins Pruththal ab, welches wohl ein 

 Ergebniss der Erosion des zu Zeiten mächtig an- 

 schwellenden Flusses ist, der in I)reiter, sumpfi- 

 ger Niederung sich dazwischen hinzieht. Gleich 

 einem vielfach gefalteten Bande schlängelt der 

 schmale Fluss, dessen Breite selbst an seiner 

 Mündung kaum 25 Meter übersteigen dürfte, 

 seine trägen gelben Fh;then in ganz unglaub- 

 lichen Windungen und Schlingen durch das 

 breite, weite Sumj^fgelände ; bald spült er hart 

 an die Lössterrassen der Moldau, bald netzt er 

 den Fuss der bessarabischen Hügel ; in weitem 

 Bogen greift er hinaus in die rohrbestandene 

 Balta der Thalniederung, um nach mächtiger 

 Schlinge von mehreren Kilometern Länge fast 

 wieder an dieselbe Stelle zurück zu kehren. 

 Freundlich Idickende Dörfer schmücken die 

 hohen Thalwände, besonders am russischen 

 Ffer ; hier stehen auch in gleichmässigen Ab- 

 stünden die netten Häuschen des Grenzcordons, 

 welche halb in Gärten und unter schattige 



