93 



í'iuinis/.tikai. de nióg iiikálili vomilási szeinpoiit- 

 búl unièmes volila Ijchutóljb átkutatásra. 



Különösen a vunnlási megfigyelések, melvek 

 a Prutli mentén a kivá]é)an alkalmas területi 

 viszonyok f'olytiin gazdag anyagot nyújtanának, 

 érdekes adatokat adnának az összehasonlításra 

 Erdély, a magyar alföld, valamint a Bukovina 

 és délkeleti üaliczia jiárhuzamos állomásaival, 

 és ezáltal bizonyára új világosságot vethetnének 

 a vonulási utak, és az arczvonalban való előre- 

 haladás ehiK'letének még homályos kérdéseire. 



A május 24-iki estét még Toncourt vendég- 

 szerető házában töltöttem, mig a meglehetősen 

 előrehaladott idő arra intett, hogy végleges bú- 

 csút vegyek a szeretetre méltó családtól, és 

 utoljára fejezzem ki hálámat a szives, vállala- 

 tomat a leghathat()sabi)an előremozditó támoga- 

 tásért, ^legragadom az alkalmat, hogy ezt e 

 helyen is. őszinte h;'tlám szei'i'iiy jeli'iil ismé- 

 teljem ! 



^íájus 25-én reggel S órakor utoljára indul- 

 tunk el a galaczi kikötőből a «Kari Ludwig" 

 (Dubois kapitány) fedélzetén, ezúttal fel a folya- 

 mon, C'sernavoda felé, a hol utolsc) felfedezési 

 utamat szándékoztam megtenni. Felette kelle- 

 mesen töltöttem a V aô-ig tartó utat, beszélgetve 

 a hajó szeretetreméltó tisztjeivel és figyelve a 

 folyamon és a szegélyző baltokban mutatkozó 

 madárvilágot. Közvetlenül C'sernavoda fölött a 

 hosszan (dnyuló füzesekkel borított Troina szi- 

 geten a nagyobi) számban fel és leszálló gémek 

 egy gémtanyár(')l tettek tanúságot, melynek meg- 

 látogatását természetesen azonnal programmba 

 vettük. 



A délutáni órákat Sänger Ferencz úr, a 

 D. G. T. felette előzékeny ügynökének társasá- 

 gában egy kis tájékoztató kirándulásra használ- 

 tuk fel a Kara-Szu-lapos depresszií'ijára, mely 

 ornithologiai tekintetben még ma is megjutal- 

 mazza a kutató fáradságát, habár kiterjedt mo- 

 esársorozatainak legnagyobb részét lecsapolták 

 és többé-kevésbi)é mivelés alá vették. Egész 

 utamon itt hallottam először nagj'obb számban 

 Acrcceplialiis juÜKtlri-s vní-\n''i a mezőkön. Sa.ri- 

 rola niorio nem volt éjipi'u ritka a köves domb- 

 ohlalokon, és más, egjedckben gazdag kis fajok 



mit llüeksieht auf Migratioiis.ci-hältnisse wohl 

 eingehendeie L'ntersuehuugen lohnen würde. 



Besonders würden Migrationsbeobachtungen, 

 die längs des Pruthlaufes infolge der hervor- 

 ragend günstigen Ortsverhältnisse ein reiches 

 ^Material liefern müssten, interessante Daten 

 zum Vergleiche mit den ])arall(ieii Stationen 

 Siebenbüi'gens und der uiiga)ischen Tiefebene 

 sowie der Bukowina undSüdost-Ualiziens bieten 

 und dadurch gewiss wieder neues Licht in die 

 dunklen Fragen der Zugsstrassen und Vor- 

 rückungstheorien bi'ingen. 



Den Abend des 24. Mai verbrachte ich noch 

 im gastfreundlichen Hause Toncouit, bis eiidlicli 

 die ziemlich vorgerückte Stunde gebot, defini- 

 tiven Abschied von der lielienswürdigen Familie 

 zu iiehnicn und zum letzten Male meinen Dank 

 für das freundliche, mein Unternehmen in der 

 wirksamsten Weise fördernde Entgegenkommen 

 auszusprechen. 



Möge derselbe an dieser Stelle wiederholt 

 werden als liescheidenes Zeichen meiner auf- 

 richtigen Diinkbarkeit ! 



Um S Uhr morgens am 25. Mai dampften wir 

 an Bord des nKarl Ludwig«, Capitan Dubois, 

 zum letzten Male aus dem Hafen von Galatz, 

 diesmal stromauf gegen Cernavoda zu, wo ich 

 die letzte Orientirungstour vornehmen wollte. 

 Ausseist angenehm verbrachte ich die bis ^/-jö Uhr 

 dauernde Fahrt im Gespräche mit den liebens- 

 würdigen Schiffsofl'icieren und mit der Beobach- 

 tung der auf dem Flusse und den Strombalten 

 sich zeigenden Vogelgestalten. Knapp unterhalb 

 Cernavoda. auf der langgestreckten Weiden- 

 insel Triiina verriethcn mir in grösserer Zahl 

 auf- und aifstreichende Reihergestalten das 

 Vorhandensein einer ßrutcolonie. der natürlich 

 sofort ein lîesuch zugedacht wurde. 



Die Nachmittagsstunden benützten wir in 

 Gesellschaft des äusserst entgegenkommenden 

 D.-D.-S.-G. -Agenten, Herrn Franz Sänger, zu 

 einer kleinen Recognoscirung.stour in das De- 

 ))ressionsgebiet der Karasu-Niederung, einem 

 ornithologisch auch heute noch lohnenden Ge- 

 liiete, obschon die ausgedehnteren Sumpfpartien 

 desselben grossenteils entwässert und mehr oder 

 weniger urbar gemacht worden sind. Hier hörte 

 ich zuerst auf der ganzen Reise Acroceph. palus- 

 tris in grosser Anzahl in den Feldern singen, 

 Saxicdla morio trieb sich nicht zu selten auf den 

 steinigen llügelhängen herum, und eine ganze 

 Reihe anderer Kleinvögel bewies durch den 



