100 



sabb Dol)riulzsa-városkában igen kellemessé 

 teszik, úgy hogy az itt tartózkodás el)l)en a te- 

 kintetben is még egy elkényeztetett onyngat- 

 európai»-nak is inyére lehetne. 



SÄN6EE úr, kiben itt tartózkodásunk alatt 

 minden kirándulásunk alkalmával szeretetre- 

 méltó társra, és még szeretetreméltóbb házigaz- 

 dára találtunk egy magas domblejtőről a festői 

 város fölött uralkodó garconlakásán (különösen 

 a mi tiszteletünkre hamisifatlan bécsi módon 

 rendezett diner emlékezetemben még ma is 

 iuycsiklandólag hat reám) 27-én délután még a 

 hajóig kisért bennünket. Eljött az idő, mikor 

 majdnem három hónapi tartózkodás után a 

 Dobrudsának istenhozzád-ot kellett monda- 

 nunk. 



Prüszkölve érkezett meg a gőzös, a derék 

 u Ferdinand Max«, — ugj'anaz a hajó a melyen 

 idejöttünk — a csernavodai állomásra, szívélye- 

 sen üdvözöltek a hajó tisztjei, csupa jó ismerős 

 idejövetelünk alkalmából ; s mig künn tarka egy- 

 velegben erőteljes török-tatár hamálok kirakták 

 a Csernavodának szóló árukat, míg a városka 

 haute volée-ja ősi szokás szerint a gőzös fedél- 

 zeti szalonjában gyűlt össze néhány pohárra, 

 addig én kedélyesen ültem valamelyik tiszt ka- 

 binjában és az urakkal néhány pohár kitűnő 

 hideg sört ittam kirándulásom szerencsés végére, 

 és mindarra a sok kedves barátomra, kiket 

 Európa e kis darabka keletjében találtam s kik- 

 nek barátsága oly nagy előnyömre vált ; ittunk 

 az otthonra és szeretteimre, kiket most már 

 nemsokára viszontláthatok ! 



Pont 5 órakor megszólalt a hangos gőzsíp, 

 prüszkölve, kehegve és zakatolva indult fölfelé 

 a gőzös, én a fedélzeten állottam és utolsó 

 búcsú üdvözleteimet integettem Sänger úr a 

 szivélyes ügyvezető s az egész oly érdekes föld 

 a most már 

 felé. 



véglegesen elhagyott Dobrudsa 



A két napig tartó utón az élet oly kellemesen 

 folyt, a hogy az ilyen hajóélet már éppen szo- 

 kott. Egy kis praeparáló munkát még Csernavo- 

 dából hoztunk magunkkal, Hartmann kajDÍtány 

 a hajó tatjában adott ennek elvégzésére egy 

 pompás helyecskét, úgy hogy hamarosan elké- 



auf der Donau gestalten das Leben in diesem 

 freundlichsten Dobrudscha-Städtchen zu einem 

 sehr angenehmen, so dass auch in dieser Hin- 

 sicht der Aufenthalt selbst einem verwöhnten 

 «Westeuropäern ganz zusagend sein müsste. 



Herr Sänger, in dem wir während unseres 

 Aufenthaltes einen liebenswürdigen Gefährten 

 auf allen unseren Ausflügen und einen noch 

 liebenswürdigeren Hausherrn in seinem von 

 hohem Hügelrande aus die malerische Stadt do- 

 minirendem Jungesellenheim gefunden hatten 

 (besonders ein uns zu Ehren veranstaltetes 

 Diner in unverfälschter Wiener Weise wirkt 

 noch heute in der Erinnerung gaumenkitzelnd 

 auf mich ein !) begleitete uns am 17. gegen 

 5 Uhr p. m. noch bis zum Schiffe. Die Stunde 

 war gekommen, wo wir nach fast dreimonatli- 

 chem Aufenthalte der Dobrudscha Lebewohl 

 sagen mussten. 



Brausend fuhr der wackere Dampfer Ferdi- 

 nand Max, dasselbe Schiff mit dem wir die 

 Thalfahrt zurückgelegt hatten, am Steg von 

 Cernavoda an, freundlich begrüssten uns die 

 Schiffsofficiere, lauter gute Bekannte von der 

 Thalreise ; und während draussen in buntem 

 Gedränge die kräftigen türkischen und tatari- 

 schen Hamals die für Cernavoda bestimmten 

 Güter löschten, während die Haute volée des 

 Städtchens altem Brauche folgend sich im 

 Decksalon des Dampfers zu einem Nachmittags- 

 schoppen versammelte, sass ich gemütlich in 

 der Cabine eines der Ofiieiere und trank mit 

 den Herren einige köstliche Gläser kühlen 

 Bieres auf das glückliche Ende der Excursion, 

 auf die vielen lieben Freunde, die ich in diesem 

 Stückchen euro23äischen Orient gefunden und 

 deren Freundlichkeit mir von so grossem Vor- 

 teil gewesen, auf die Heimat imd die Lielten, 

 die ich liald wiedersehen sollte ! 



Punkt 5 Uhr ertönte die schrille Dampfpfeife, 

 puffend und keuchend setzte sich der Dampfer 

 stromauf in Bewegung, ich stand auf dem Ober- 

 deck und "winkte die letzten Absehiedsgrüsse 

 hinüber zu dem freundlichen Agenten Herrn 

 Sänger und dem ganzen so interessanten Länd- 

 chen der nun endgültig verlassenen Dobrudscha. 



Das Leben der zweitägigen Dampferreise ver- 

 lief so angenehm, wie derartiges Bordleben 

 stets verläuft. Einige Präparierarbeit hatten wir 

 noch aus Cernavoda mitgenommen ; Cajjitän 

 Hartmann räumte mir zu derselben ein präch- 

 tiges Plätzchen im Stern des Dampfers ein. so 



