112 



lOS. Biileu ìnUeo deseiiorum (Tiimd.) 1800. 

 Han-Cearca mellett egy párját, április 6-án 

 nagy számban láttam vonuláson Atmageánál. 



10'.). Aijnila }>eni>,ata (Gm.) J7SS. 



Csak egyetlen igen fakó színezetű darab került 

 a szemem elé ; Babadagh közelében szállt fel 

 előttem, a müüt széléről, tőlem csekély távol-' 

 sagra. 



110. Aquila maculata pomariiia (Cbr. L. 

 Brebm) 1831. B. 



Az egész területen eléggé gyakori. 



1 11 . Aquila maculata iypica (Gm.) 1788. 

 Ugy látszik ritkább ez a sas azon a területen, 



a melyet bejártam. Láttam ugyan néhányszor 

 feltűnően sötét színű sasokat, a melyeket haj- 

 landó voltam e fajhoz tartoz()knak tartani, de 

 minthogy a megvilágítás effektusai tudvalevőleg 

 igen könnyen megtéveszthetik a ügyelőt, nem 

 vagyok egészen biztos az észlelésemben. De 

 láttam kitömött liizonyító példányokat Galaczon 

 a CS. és kir. alkonzulnál, dr. Wippern urnái va- 

 lamint a CS. és kir. építkezési tanácsosnál Ton- 

 couKT urnái s ezek a darabok a dobrudzsai 

 Azaklau vidékéről, illetőleg a Pruth völg;\'éből 

 valók. Mind a két iir biztosított arról, hog^^ 

 ilyen sötét színű sasok nem épen ritkák azon 

 a területen. 



112. Aquila maculata orientális (Cab.) 18.54. 

 Márczius 30-án két sast láttam, a melyekről 



biztos vagyok, hogy ebez a formához tartoznak. 

 Nagyságra elérték az A. imperialist, de egészen 

 a lármás-sas típusának jegyeit mutatták : röpű- 

 lési képük, színezetük s a világos folt liiánya a 

 fejűk tetején egészen erre a formára vall. Ez a 

 sas, a melynek a Dobrudzsában vali) jelenlétét 

 már többször kimutatták, úgy látszik a terü- 

 letnek inkább a déli részeiben tartózkodik. 

 Többször láttunk ugyan ilyenforma nagyobb 

 sasokat, de egyszer sem tudtuk faji hovátartozó- 

 ságukat biztosan megállapítani. 



Aquila rapax (Temm.) 1815. V. ö. a III. rész- 

 szel. 



.113. Aquila melanaëtus (L.) 175S.* 

 Mindenütt megfordul, de ritkábban mint a 

 hogy vártam volna. A Pruth torkolatának köze- 

 lében láttam egy igen szép kis termetű hímet. 

 Csodálatos módon igen ritkán látszik a Pruth 

 felső folyásánál ; Toncoukt úr legalább, a ki 

 igen jól ismeri e folyó környékének ragadozó 



108. Buleo buleo deseríorum (Daud.) 1800. 

 In einem Paare bei Han-Cearca und am 



(j. April zahlreich auf dem Zuge bei Atmagea 

 beobachtet. 



109. Aquila pennata (Gm.) 1788. 



Nur ein sehr fahl gefärbtes Stück des Zwerg- 

 adlers gelangte zur Beobachtung, welches nahe 

 vor mir auf der Chaussée bei Babadagh vom 

 Strassenruine aufflog. 



110. Aquila .maculata pomarina (Chr. L. 

 Brehm.) 1831. B. 



Im ganzen Gebiete ziemlich häufig. 



111. Aquila maculata typica (Gm.) 1788. 



Der Schelladler scheint in dem von mir be- 

 reisten Gebiete selten zu sein. Einigemal sahen 

 wir wohl Schreiadler von auffallend dunkler 

 Färbung, welche ich als Schelladler anzuspre- 

 chen geneigt war, doch täuschen bekanntlich 

 Beleuchtungseffecte in dieser Beziehung ausser- 

 ordentlich, so dass ich meiner Sache nicht ganz 

 sicher bin. Dagegen sah ich ausgestopfte Beleg- 

 exemjilare in Galatz bei dem k. u. k. Vicekonsul 

 Herrn Dr. Wippern und bei Herrn k. u. k. Ober- 

 baurat V. ÏONCOURT, die aus der Gegend von 

 Azaklau in der Dobrudscha, bezgl. aus dem 

 Pruththale stammten. Beide Herren versicherten 

 mir, dass solche dunkle Adler nicht eben selten 

 vorkämen. 



112. Aquila maculala orientális (Cab.) 1854. 

 Am 30. März sah ich ein Adlerpaar, welches 



ich mit Bestimmtheit als zu dieser Form gehörig 

 betrachte. Es waren Vögel von der Grösse des 

 Kaiseradlers, aber mit dem ausgesprochenen 

 Typus vom Schreiadler, dem sie im Flugbilde 

 vollständig und in der Färliung bis ■ auf das 

 Fehlen der lichten Kopiplatte glichen. Dieser 

 für die Dobrudscha schon oft nachgewiesene 

 Adler scheint mehr dem südlichen Teile des 

 Landes anzugehören. Wir begegneten zwar noch 

 wiederholt solch grossen Adlern mit Schreiadler- 

 typus, jedoch ohne durch genaues Beobachten 

 in die Lage versetzt zu werden, sicher über die 

 Artzugehörigkeit entscheiden zu können. 



Aquila rapax-(S:&m.] 1815. 



Cfr. Teil III. 



113. Aquila melanaëtus (L.) 1758.* 



Zwar allenthalben, aber doch wider Erwar- 

 tung selten. Nahe der Pruthmündung sah ich 

 ein sehr kleines S . Merkwürdig ist, dass er am 

 oberen Pruth äusserst selten zu sein scheint, da 

 Herr v. Toncoübt, ein genauer Kenner der Kaub- 

 vogelwelt dieses Flusses, während seiner lang- 



