\m 



Emberiza schoenidiis tschusii n. subsp. 

 Feldolgozta Eeisek 0. és dr. Almásy. 



Márczius végén egyetlen nádi sármányt sem 

 találtam a Juriloflia melletti nádas baltákban ; 

 aprii köze])én már azonban mindenütt párosod- 

 tak ezek a madarak. Az édesvízi mocsarakban 

 nagyobb számban van elterjedve, de azért a 

 lagnnák gyéren benőtt nádasszigetein sem 

 hiányzik. Nagj' tömegben sehol sem talál- 

 tam, de minthogj' a többi nádlakó madár mód- 

 jára ez is egészen szabálytalanul van elszóródva 

 a baltákban, egy helyen aránylag nagy szám- 

 mal található , másutt meg egészen hiány- 

 zik ; magA'arázó okát e tünetnek nem adja meg 

 semmi. 



A nádi sármányt a fönti új névéit sorolom 

 fel, mert csak ezt a formát észleltem biztosan. 

 Körülbelül 5 darabot ejtettünk el a delta bal- 

 táiban Dnnavat (édesvizű-), Dtaiioiv (brakvizü-) 

 és Zaton mellett (erősen brakvizü Inílta), de 

 sajnálatomra csak egyet praeparáltunk e dara- 

 bok közül, minthogy a többi minden tekintetben 

 megegyezett ezzel az egy-gyel, s hozzá még ezt 

 a formát ott a helyszínen tipikus Emberiza 

 sehoenidus hitermediának Michahel tartottam. 



Az Emb. schoenicliis typ.-t ismételten ész- 

 lelték már a Dobnidsában mint kitelelő mada- 

 rat ; hogv azonban mely forma költ is ezen a 

 területen, arról nincs biztos tudomásunk, mert 

 az itt fészkelőket rendesen csak mint Emb. 

 srhoenidust (L.) írták le. 



Comte Alléon így szól e terület nádi sármá- 

 nyairól : «Emb. sehoenidus L. igen gyakori, de 

 csak télen ; elhagyja ezt a területet, mihelyt az 

 alább említett forma megérkezik, a mely helyet- 

 tesíti őt. 



Emb. pyrrhuloides Páll. Minden mocsárban 

 költ s ősszel eltávozik innen. Inkább valami 

 iiüennedián alak ez, a miénk s nem az a vas- 

 tag csőrű, mely a iiyugati vidékek madarának 

 látszik. 11 * 



Ugy látszik tehát, hogy Comte Alléon a dob- 

 rudsai darabokat apí/rr/íjí/oíV/es/íeí vonta; mint- 

 hogy ő azonban ugyanezeket a plastikai jegyek 

 alapján a vastagcsőríi foimától elválasztja, 



* V. ö. Eeisee, 0. Balcanica II. p. 73. és A. Alléon, 

 Les Oiseaux etc.. Omis IL ISSO, p. 408. «C'est plutôl; 

 a i'ortue interuiédiaire . . . que celle à gros bec. . . . - 



Em.beriza sdioenicltis tschusii n. subsp. 

 Bearbeitet von 0. Eeiseu und Dr. von Almást. 



Ende März fand ich in den Kohrbalten l)ei 

 .Jurilofca gar keinen Eohrammer vor ; Mitte 

 April dagegen waren diese Yögel überall in voller 

 Paarung begrififen. Zahlreicher sind dieselben 

 in den Süsswassersümpfen des Deltas vertreten, 

 fehlen jedoch selbst auf den schütter bewachse- 

 nen Piohrinseln der Lagunen nicht. In grossen 

 Mengen traf ich sie nirgends, wohl aber — wie 

 andere Bohrvögel auch — ganz unregelmässig 

 über die Balten verteilt, so dass sie in einem 

 Districte relativ häutig sind, in einem anderen 

 wieder ganz fehlen, ohne dass man hiefür irgend 

 eine erklärende Ursache entdecken könnte. 



Ich führe den Piohrammer unter dem oben- 

 stehenden neuen Namen an, da ich nur diese 

 Form mit Sicherheit beobachtete. Erlegt wurden 

 von derselben successive 5 Exemplare in den 

 Deltabalten bei Dunavat (Süsswasser), Dranow 

 (Brakwasser) und Zaton (sehr brakisches Was- 

 ser), leider jedoch nur eines derselben präpa- 

 riert, weil die anderen mit demselben vollstän- 

 dig übereinstimmten und ich die Form an Ort 

 und Stelle überhaupt für die typische Ember, 

 sehoenidus intermedia Michah. hielt. 



Ember, sehoenidus typ. wurde als zahlrei- 

 cher Wintergast schon mehrfach für die Dob- 

 rudscha nachgewiesen ; über die Brutvögel die- 

 ses Gebietes liegen jedoch keine sicheren Nach- 

 richten vor, da dieselben in der Eegel nur als 

 sehoenidus L. bezeichnet worden sind. 



Comte Alléon führt über die Eohrammern 

 des Gebietes Folgendes an: «Emb. scJioenidus 

 L. sehr häufig, aber bloss im Winter ; verlässt 

 das Gebiet zur Zeit des Eintreffens der fol- 

 genden Species, di;rch welche sie vertreten sind. 



Emberiza pyrrhuloides Pali. Brütet in allen 

 Sümpfen und verlässt uns im Herbst. Es ist 

 eher eine intermediäre Form, welche wir hier 

 haben, als jene mit dem dicken Sclinabd, wel- 

 che dem Westen anzugehöreil scheint. >> * 



Comte Alléon scheint demnach die Dobrud- 

 schavögel zu pyrrhuloides gezogen zu haben ; 

 da er jedoch dieselben iii den plastischen Merk- 

 m.alen von der grossschnäbligen Form trennt, 



* Cf. Reiser, O. Baio. IL p. 73 u. A. Alléon, Les 

 Oiseaux etc.. Omis U. ISS'i, p. 408. «C'est plutôt la 

 forme interuiédiaire . . . que celle à gros bec . . .» 



