1^24 



vei, tehát e három elfogadott forma között a 

 szó szoros értelmében kapocsként szerepel. 

 E mellett még e forma minden darabjának meg 

 van az az erős jellemzetessége, a mely egy «do- 

 mináló tipiis" követelményeinek annyira meg- 

 felel, hogy nem egy olyan ingadozó középalak- 

 ról van szó, mint a milyen pld. a Btiteo buleo 

 Zimmermauiiae Ehm. 



Abban az irodalomban, a melyhez hozzáfér- 

 hettem, semmit sem találtam, a mi a szóban 

 forgó alakra vonatkoznék és Tschtjsi úr, a ki a 

 legnagyobb szívességgel segédkezett ez ügj-ben, 

 megerősíti uzt a véleményemet, hogy azok a 

 nádi sármány formák, a melyeket Brehm s má- 

 sok ismertettek, nem vonatkoznak a dobrudsai 

 formára. 



Pbazák S. p., s. f. 0. XLV. (18í)7) lY. p. 

 392 — 393, megemlíti ugyanazoknak a példá- 

 nyoknak vildgoK((bb és sötétebb színezetét, me- 

 lyek plasztikai jegyeik folytán majd a tip. schoe- 

 iHcIushoz majd az bdermediához tartoznak, de 

 ez a keleti iidermediának tipikns kifejlődésére 

 vonatkozik, mert ez világosabb színezetű, mint 

 az észak-európai schoeniclus. 



Nézetem szerint a magyarországi nádi sár- 

 mányok épen nem tipikusak, hanem a tip. schoe- 

 iűclns és a scltoeiiiclus intermedia Michaell. 

 között állanak, de közelebb az utóbbihoz. 



Azt hiszem tehát, hog;\' az Emb. scitoeniclua 

 tip. a species északi formája, a melyhez délnyu- 

 gaton — közvetítő átmeneti alakok révén * — 

 az intermedian alak, az Emti. schoe>i. interme- 

 dia Mich, csatlakozik, a mely ismét a Balkán- 

 félsziget keleti részén az Emb. schoeniclus pa- 

 lustris közvetítésével, a Feketetenger ** nyugati 

 partján pedig az Emb. schoeniclus tschusii ré- 

 vén a tőle délre és keletre jelentkező formával, 

 az Emb. schoen. phyrrhuloides-szel Páll. függ 

 össze. 



Valószínű, hogy a nyugoti aquatica Savi. sem. 

 synonimja pijrrhitloidesnek Páll., hanem a 

 pahistris Savi. -féle (szintén distinct) formával 

 épen ügy egybefügg, mint a pyrrhuloides a 

 tschusiival. Ez esetben a palustris Br. = pa- 



* Magyarországon bizonyára csak ezek költenek. 



** Bizonyára meg vannak Besszarábiában, sőt tabin 



még a Kaspitenger környékén is (Emi), caspia Ménétr.?). 



rakterístischesten Weise, stellt also zwischen 

 diesen drei acceptirten Formen einen vermit- 

 telnden Charakter im vollsten Sinne des Wortes 

 dar. Dabei ist jedoch in den Stücken dieser 

 Form eine kräftige Charakteristik ausgejirägt, 

 welche den Anforderungen eines «dominieren- 

 den Typus« so vollständig entspricht, dass an 

 eine schwankende Zwischengestalt etwa im 

 Sinne wie bei Buteo btdeo zimmermannae Ehm. 

 nicht gedacht werden kann. 



In der mir zugänglichen Litteratur hnde ich 

 nirgends eine Erwähnung, welche auf die in 

 Bede stehende Form bezogen werden könnte, 

 und Herr von TscHrsi, der mir in der liebens- 

 würdigsten Weise an die Hand ging, bestärkte 

 meine Ansicht, dass die von Brehm und Ande- 

 ren angeführten Eohrammerformen keinen Be- 

 zug auf die Dobrudschaform hätten. 



J. P. Prazák, J. f. 0. XLV. (18U7.) IV. p. 

 3!)ïi — 393, erwähnt zwar Unterschiede von licli- 

 terer und dunJderer Färbung bei Exemplaren, 

 welche den plastischen Merkmalen nach bald 

 zu schoeniclus ti/p. bald zu intermedia gehören, 

 doch bezieht sich dies auf die typische Ausbil- 

 dung der östlichen intermedia, welche heller 

 gefärbt ist als die nordeuropäische schoenielus. 



Die Ungar. Bohrammern sind meiner Ansicht 

 nach überhaupt nicht typisch, sondern inter- 

 mediär zwischen schoeniclus typica und schoe- 

 niclus intermedia Michah., jedoch mehr dem 

 letzteren Charakter zuneigend. 



Mir scheint demnach Emb. schoeniclus typ. 

 die nördliche Form der Species zu sein, der 

 sich im Südwesten — nach vermittelnden Über- 

 gangsstufen* — die intermediäre Form Emb. 

 schoen. intermedia Mich, angliedert, welche 

 ihrerseits wieder im östlichen Teile der Balkan- 

 halbinsel durch Emb. schoenicl. palustris und 

 in der Westküst des Schwärzen-Meeres** durch 

 die Form Emb. schoeniclus tschusii mit der 

 südlich und östlich davon vertretenen Form 

 Emb. schoen. pyrriadoides Pali, verbunden 

 wäre. 



Wahrscheinlich ist auch die occidentale 

 aquatica Savi nicht synonym mit pyrrhuloides 

 Pall., sondern mit der (ebenfalls distineten) 

 Form palustris Savi ebenso verbunden, wie 

 pyrrhidoides mit tschu.'sii. In diesem Falle 



* In Ungarn als Brutvögel wolil nur solche ! 

 ** Und wohl auch in Bessarabien, ja vielleicht selbst 

 im Kaspigebiet (Emh. cnspui Menetr. ?) 



