129 



várt l)(f, s egy igen nagy távolságból megkísé- 

 relt lövés után elszállt. 



C.aiaiiilreUa hrachyilactyla lypica Lbisl.E ma- 

 dárfaj k(''t külsőleg mcglehctöseii eltérő tijjusa 

 iiéi)csitotte he a Jui-ilol'ka melletti puszta dom- 

 liokat; az egyik tiptisiiak rozsdás volt a tolla- 

 zata, mig a másik közönséges pacsirtaszürkc 

 szinü volt, úgy hogy azt hittem a C. Iirach. pis- 

 polelta Páll. van előttem. Tschusi úr azonban, 

 a ki szives volt a magammal hozott darabokat 

 beható vizsgálat alá venni, kijelentette, hogy 

 vaiamenn\'i a typikus hracinjddctyla. 



AegiflmlKS cnuilnhis tíjpiciis (L.) Április 8-án 

 mintegy "j — (1 darabból álló csapat a Tntuiat ge- 

 rinczén levő i)arna keselyű fészeknél közvetlen 

 közelemben mozgolódott. Valamennyi madár 

 tiszta fehér fejű volt, mind öreg és mind teljesen 

 kifejlett sziiiü. ^lég esak egyszer, a következő 

 napon hallottam ismeretes hív(') hangjukat az 

 erdőlien. 



Panurus liiarmicus L. 1 758. A deltának ama 

 részein, melyeket bejártam, a barkós ezinke he- 

 lyenként igazán közönséges jellemző madár J 

 esak az erősen kevertvizű déli és keleti része- 

 ken hiányzik i'gészen vagy lé]) fel csak g>'ér 

 .száml)an. Mindenkor sűrű náderdő kell néki. 

 Rendesen egérmódra bujkál a legsűrűbb nád- 

 ban pár lábnyira a viz fölött, de néha kíván- 

 csian felkúszik a magasba, s akkor egészen fönt 

 a nádszál bokrétáján mutatkozik, s itt ereszti 

 meg legszívesebben az ő csicsergő s czii-pelő 

 énekét. Mozgékonyságával s nyugtalanságával 

 jókora terűletet kószál be s majd itt, imijd ott 

 hallatja kis ezüstharangéhoz hasonló «ting ting» 

 szavát. 



.\prilis 1.")-én C. gróf egy nádi ölyvet lőtt 

 Moru-Cthiölnél s ennek begvéből e czínkének 

 bárom teljesen ép tojását vette ki. Annyival is 

 inkább örültem ez esetnek, minthogy azokban 

 a csaknem hozzáférhetetlen mocsarakban más- 

 különi)en csak véletlen útján kaphatjuk meg 

 ennek az oly rejtett helyen fészkelő madárnak 

 tojásait. Fiatal, már teljesen szabadjára eresz- 

 tett liatalokat először május 7-én láttam a ])i'a- 

 now és Periteasca közti baltákban. Minthogy ez 

 az első tollazat aránylag kevéssé ismeretes, rövi- 

 den leírom itt. X sárgás alapszín valamivel 

 világosabb s .szennyesei))), mint az öregeknél, s 

 Aijuila. V. 



fernung aligegebenen Schusse vollends weg- 

 strichen. 



Calaïidrella brachydactyla typica (Leisl.) 

 Zwei ihrem Ausseren nach ziemlich verschie- 

 dene Typen der Stunimellerche bevölkerten die 

 Kteppenhügel lil-i Jurilofca, deren eine ein rost- 

 farbiges Gefieder hatte, während ilie andere die 

 gewöhnliche lerchengraue Farbe trug, so dass 

 ich glaubte (-'. brach, pispuletta Pali, vor mir 

 zu haben. Herr v. Tschusi, der die Güte hatte, 

 die mitgebrachten Exemjilare eingehend zu un- 

 tersuchen, erklärte jedoch alle als zur typischen 

 brachydactyla gehörig. 



Aegithalus caudalus typicus (L.). Eine Gesell- 

 schaft von ~) bis (') Stück trieb sich am 8. April 

 am Kamme des Tutuiat bei einem Kuttengeier- 

 horste in meiner unmittelbaren Nähe herum. 

 Sie waren alle rein weissköpflg und lauter alte, 

 voll ausgefärbte Vögel. Nur noch einmal, am 

 folgenden Tage, hörte ich den bekannten Lock- 

 ruf im Walde. 



Paiiurus hiarmicus (h.) 17.58. 



In jenen Teilen des Deltas, welche ich be- 

 suchte, ist die Bartmeise stellenweise ein wirk- 

 lich gemeiner Charaktervogel ; nur in dem 

 schon stark brakigen Süden und Osten fehlt 

 sie entweder ganz oder ist doch nur spärlich 

 vertreten. Bedürfniss ist ihr jedenfalls ein dich- 

 ter Piohrwal'd. Gewöhnlich schlüpft sie maus- 

 artig wenige Euss über dem Wasser im dichtes- 

 ten Rohr herum, klettert bisweilen aber neu- 

 gierig in die Höhe und zeigt sich dann ganz 

 oben auf der Spitze der Rohrfahnen, von wo 

 aus sie gerne ihren zwitschernden und zirpen- 

 den Gesang hören lässt. Beweglich inid unruhig 

 wie sie ist, durchstreift sie ein ziemlich grosses 

 Terrain und lässt bald hier, bald dort ihr an 

 das Klingen eines Silbei-glöckleins erinnerndes 

 "Ting ting» hören. 



Am 15. April erlegte Graf C. bei Moru-Ghiöl 

 eine Robrweilie, aus deren Krojife er '.5 vollstän- 

 dig unversehrte Eier dieser Meise entleerte. Jch 

 freute mich daniber umsomehr. als man sonst 

 nur durch Zufall in jenen fast unzugänglichen 

 Sümpfen des Geleges dieser so versteckt nisten- 

 den Meisen hai)haft werden kann. Junge, schon 

 vollkommen flügge Vögel sah ich zuerst am 

 7. Mai in den Balten zwischen Draiiow und 

 Periteasca. Da dies erste Federkleid verhiUtniss- 

 mässig wenig bekannt ist. gebe ich hier eine 

 kurze Jk'schreibung desselben. Die gelbliche 

 Gnindfarbe ist etwas lichter und schmutziger 



17 



