137 



sal U'iidiil a madár újra lïilfolr s a/.taii cliiliíil 

 kezdi játékát, liiiszszor, liarmiiic/.szor s még 

 töhl)s/,ör ismételve azt. Nem hiszem, hogy van 

 még madár, mely páizási légi játékiihaii olyan 

 felséges mélté)ságot, annyi kecsességet s e mel- 

 lett annyi ősi vadságot oly korlátlan erőt tudna 

 kifejteni, mint a barna keselyű, akár midőn 

 Rzárnycsapás nélkül írja le csavaros köreit, 

 ak;'ir midiin hiiitiiz(') reipiih'ssel k(itödik párjával, 

 függve lebeg az adherben vagy aki'ir végre az 

 elébb említett szilaj zuhanásait végzi. 



(iyalogosan is igen fürge ez a keselyű ; tapasz- 

 taltam ezt az egyik szárnyalt nősténynél, a 

 mely a legsűrűiib eserjés között egy megseb- 

 zett fáezánkakas gyorsaságáviil iramudott t()\a. 



A parlagi saséra emlékeztető krákogásán kivül 

 légi játéka és kivált függése közben ölyvéhez 

 hasonló éles fütyülését hallottuk, mely gyakran 

 és gj'ors egymásutánban ejt\e ki "klüih-kliiih»- 

 in()dra hangzott, s lehet, hogy jjárzási hang. 



Azok a fészkek, melyeket fölkerestem, több- 

 nyire keskeny, messzire körüllátást nyújtó hegy- 

 ormokiin állottak, rendesen a tiatalalii) erdőből 

 egyenkint kimagaslé) (iregelib fákon, ritkán a 

 zárt lábaserdöklien. A Han-Cearca körül lévő 

 csöndes ei-dőkbeu, hol a barna keselyű még 

 nagyobb számban akad, rendesen több fészket 

 találtam együtt kisebb területen. Két ilyen « ko- 

 lónia«, mely 3 — 4 fészekből állott, lakatlan 

 volt: a harinadikun aziiiilian öt fészek el volt 

 foglalva, s -2 üres. A lakott fészkek legszélsői 

 mintegy félóra járásnyira voltak egymástól. 

 A fészek alacsony, de igen széles, i méternél 

 nagyobb átmérőjű. Anyaga vékony száraz ágból 

 kerül ki; olyan hatalmas dorongokat, a milye- 

 neket a réti sas szokott a várái)a ezipelni, a 

 barna keselyű úgy látszik nem liii' el a gyöngi', 

 petyhüdt lábaival. A fV'szek lajjos mélyedésének 

 kib(delés('hez a legküloiihéizübb anyagok szol- 

 gálhatnak. A/, egyik fészekben egy majdnem 

 teljes rókaliőr darabjai voltak a farokkal együtt, 

 s mellette kevés kecskeszőr, a többi négy fészek- 

 ben j(Jkora csomó birkagyajijű és kecskeszőr, 

 továbbá birka- és marliabőrdarabok szőröstül. 

 Minden fészekben csak I tojíis vidt: az egyik la- 



A(|iiila. V. 



linie schwebt der \'ogel wicdei- nach olien, und 

 das S|)iel beginnt von neuem, um in derselben 

 Weise :2() -;i<»-mal und öfter wiederholt zu 

 werden. Ich glaube nicht, dass die Balztlug- 

 spiele irgend eine)- andei-en \'ogelart so viel 

 majestätische Würde, so viel Grazie und dabei 

 sn vi(d urwüchsige Wildheit und schrankenlose 

 Kralt aufweisen wie die des Kuttengeiers, mag 

 er nun uliiie Flügelschlag seine weiten Schrau- 

 benlinien ziehen, gaukelnden Fluges mit dem 

 Gatten sich lu-cken, rüttelnd im Äther schwe- 

 ben (ider die uiutw illigen, eben erwähnten Ka- 

 priolen ausführen. Zu Fuss ist dieser Geier 

 äusserst flink, wie ich an einem geflügelten 

 Weibchen erfuhr, welches etwa mit der Ge- 

 schwindigkeit eines angeschossenen Fasanen- 

 hahns spiu'nstreichs im dichtesten Unterholz 

 davonlief. Ausser einem dem Kufe des Kaiser- 

 adlers äbnliclien Krächzen lnirten wir gelegent- 

 lich der Flugspiele und bes(Uiders beim Rütteln 

 ein bussardähnliches, scharfes Pfeifen, welches 

 oft und rasch hintereinander ausgestossen 

 etwa wie «Klïïih klüih» klingt und möglicher- 

 weise den Balzruf darstellt. 



Die von mir besuchten Horste standen meist 

 auf schmalen, einen -weiten Überblick ge-wäh- 

 renden Bergnasen, gewöhnlich auf einzelstehen- 

 den alten Überstäiulern im jüngeren Holze, 

 selten im geschlossenen Hochwalde. In den 

 stillen Wäldern um Han-Cearca, -«'o der Kutten- 

 geier noch häutiger vorkommt, fand ich in der 

 Eegel mehrere Horste in kleinem Umkreise 

 beisammen. Zwei solcher «C'olonien», die aus 

 [ 3—4 Horsten bestanden, waren unbew-ohnt ; in 

 der dritten dagegen erwiesen sich 5 Horste als 

 beflogen und á als leer. Die äussersten der be- 

 wohnten Horste standen etwa eine halbe Geh- 

 stunde von einander entfernt. Der Horst ist 

 I niedrig, aber äusserst breit mit einem Durch- 

 I messer von mein- als -2 öblein. Als Material 

 dienen schwache, dürre Astchen : so gewaltige 

 Knüppel, wie sie der Seeadler in seine Burg 

 einzutragen pflegt, dürfte der Kuttengeier mit 

 seinen scbwa(-hen. schlapi)en Fängen eben 

 nicht bewältigen können. Zum .\uslegeu der 

 flachen Mulde werden die verschiedenartigsten 

 Stoffe vi'rwendet. Imii Horst enthielt die Fetzen 

 so ziemlich i'ines ganzen Fuchsbalges sammt 

 der liute, und Ziegenhaar, weitere 4 Horste 

 ziemliche Packen von Schaf- und Ziegenwolle, 

 sowie Stücke von Sehal- und Kinderhaut nebst 

 di'U daran sitzemlen Haar<n. i>ii' Horste ent- 



18 



