143 



már t''szlflt('k egyszer a DoIh-ikIsmIiuh, ú'^y lii- 

 Hzeui nom tóvcdck, lia aiiiial< tartdiri azt a l<('t 

 sast, melyet április I -én észleltem a Ciamurli 

 de joH nevű falunál. Ez a két ragadozó a pusztai 

 dombok körül mozgohklott s úgy előttem, mint 

 a sasokat j(')l ismerő kísérőm, Klingl előtt is 

 teljesen ismeretlen volt. Talán inkább uagyoli- 

 bak voltak a királysasuál, di' egészen más 

 volt a ri'iiiilési la']iíik, iiielycii kivált a rend- 

 kívül mélyen ujjas evezők tűntek fel : földön 

 ültükben azonkívül egyenesebb tartást mutat- 

 tak, mint az impcrialis. Legföltünőbb azonban 

 a színezetük volt : fejük igen világos, törzsük 

 sárgásán izabellaszinű, szárnyfedőik világos- 

 barnák, evezőik feketék voltak, mindez igen 

 tarkává s kellemes külsejűvé tette őket. Arány- 

 lag kis területen mozogtak, nem voltak igen 

 vadak, de mégsem eresztettek magukhoz csak 

 golyólövésnyire sem. 



Aquila melanat'tns (L.) Fészkelve Ciucuro- 

 vánál találtam, a hol a falu közelében a me- 

 zőn elszórtan emelkedő öreg tölgyek egyikén 

 álló hitvány készítményű fészekben április 4-én 

 két gyengén foltos friss tojása volt. Egy másik 

 lakott fészket, melynek közelében ott ült mind 

 a két sas, Babadaghnál láttam május :21-én a 

 nagy niüüt közelében : újdiman készült fészek 

 volt. <le még üresen állt s hihetőleg a korábbi 

 háboríttatás miatt a második fészekaljnak volt 

 szánva. Eg_y harmadik, Balabangea mellett álló 

 hatalmas fészket, melyet állítólag évekig laktak 

 a "kartal»~ok, kerecsen-sólymok foglaltak el. 

 A mily sok ez a sas s a fészke a Inilgáriai par- 

 tokon, oly kevés fészkel a Dobrudsa északkeleti 

 részében. 



Hierofalco laiiarius P.\ll. Háromszor találtuk 

 a kerecsen sólymot a barna keselyű fészkében, 

 egj'szer az Aquila melanaetuséban, egyszer — 

 Aíoru-íilii(ilnél — a réti sasnak s egyszer — Ju- 

 rilofkánál eg^- régi, márczius 3Ü-án még üres 

 fészekben, melyet a kig\"ász ölyvének tartok. 

 Április (i-án a melanaetus-fészekben egy- frissé- 

 ben rakott tojást. 7-én pedig a rétisas-ft'szekben 

 egy 5-öt számláló friss fészekaljat találtunk. 

 Teljesen igazolva láttam a Sintenis testvérek 

 állítását, hogy mennyire faggatja a kerecsen a 



einniiij für die Ddlii'uilsclia nachgewiesen wurde, 

 so glaube ich niciit Iciil zu gehen, wenn ich 

 eines Adlerpaarcs unter dieser Bezeichnung ge- 

 denke, das wir am 1. April beim Dorfe Ciamurli 

 de Jos beobachteten. Diese beiden Adler trieben 

 sich auf den Steppenhügeln herum und waren 

 mir wie meinem adlerkundigen Begleiter Klingl 

 vollständig unbekannt. Sie waren eher etwas 

 grösser wie Kaiseradler, zeigten aber ein ganz 

 anderes Flugbild, an welchem liesonders die 

 ausserordentlich tief gefingerten Schwingen 

 auffielen ; im Sitzen auf der Erde trugen sich 

 die .\dler ausserdem aufrechter wie Kaiseradler. 

 Am auffallendsten aber war die Färbung; sie 

 besassen sehr lichte Köpfe, einen gelblich-isa- 

 bellfarbenen Ivumpf, lichtbraune Deckfedern 

 und schwarze Schwingen, wodurch sie sehr 

 bunt und gefällig aussahen. Nicht eigentlich 

 scheu trieben sie sich auf einem verhältniss- 

 mässig kleinen Räume herum, Hessen uns aber 

 doch nicht einmal auf Kugelschussweite an- 

 kommen. 



Aquila melanai'tus (L.). Brütend traf ich den 

 Kaiseradler bei Ciucurova, wo nahe dem Dorfe 

 auf einer der zerstreut in den Feldern stehen- 

 den alten Eichen sein liederlich gebauter 

 Horst am 4. April ì leicht gefleckte, frische 

 Eier enthielt. Einen zweiten beflogenen Horst, 

 neben dem das Adlerpärchen sass, fand ich am 

 21. Mai IjeiBabadagli nahe der grossen Strasse ; 

 derselbe erwies sich zwar als frisch erbaut, aber 

 noch nicht belegt und war vermutlich infolge 

 vorausgegangener Störungen für ein zweites 

 Gelege bestimmt. Einen dritten mächtigen 

 Horst bei Balabangea, der jahrelang von «Kar- 

 tal'sn bewohnt gewesen sein soll, hatten Würg- 

 falken in Besitz genommen. So häufig man auf 

 der ])onaureise Kaiseradler und ihre Horste am 

 bulgarischen Ufer erblickt, so wenig scheint die 

 Art ah Brutvogel im NO der Dobrudscha ver- 

 breitet zu sein. 



Hierofalco lanarim (Pall.i Dreimal trafen 

 wir den Würgfalken in Kuttengeicrhorsten, ein- 

 mal in einem Kaiseradlerhorst, einmal bei 

 Moru-iiliiöl in einem Seeadlerhorste und ein- 

 mal bis Jurilofca in einem alten, am :i(). März 

 noch kein Ei enthaltenden Horste, den ich dem 

 Schlangenadler zuschreibe. Am (i. April ent- 

 nahmen wir dem Kaiseradlerhorstc ein frisch 

 gelegtes Ei und am 7. einem Kuttengeierhorste 

 ein frisches Gelege von 5 Eiern. Das von den 

 Gebr. Sintenis Tjeschriebene Necken der Kutten- 



