154 



Lanis melanocephalus (Natt.) Márcziiisban, 

 mikor e madarak még nagyrészt téli mezben 

 voltak, láttam őket, a mint az argeidatus és 

 ridibundiis társaságában élelmük után jártak a 

 szilárd part mentén, láttam április közepén a 

 deltában is, de nagy tömegben sehol sem. Ajjri- 

 lis 23-ától kezdve megváltozott a kép ; mindig 

 nagyobb számiján vonultak a csapatok, nagyobb 

 lett az egyének száma a csa|5atokban s mind 

 rejtelmesebbé lett a viselkedésük s útjuk. Május 

 első napjaiban oly csapatok vonultak, bogy 

 egyéneik számát olykor ezrekre kellett becsül- 

 nöm s látszólag északnyugatról jöttek Jurilofkán 

 keresztül s mintba kimerültek volna a nagy 

 üttól leereszkedtek a part közelében a víztükörre, 

 hogy ott mcgjiilienhessenek. Más csapatok egye- 

 nesen északról jöttek a liazimon keresztül s ! 

 mind a Sinoi-limánnak tartottak. Május 6-án 

 sok, részben ékalakba rendezett csapat érkezett 

 a delta Dranowtól délre eső vidékéről s ugyan- 

 abba a limánba szállt. Május 9-én már igazán 

 meglepők voltak e sirályok mozdulatai. 



Mig az egyik halásztelepen tanyáztunk a Peri- 

 teasca melletti tenyéren, a hajnali szürkületben 

 megkezdődött a sirályok vonulása s mintegy 

 délelőtti 10 óráig tartott. Jó széles vonalban ér- 

 kezve északról, részben a Eazim fölött, részben 

 a tó fölött vonult csapat-csapat után a Sinoï fele. 

 Semmi esetre sem nagyitok, ha az ez órákban 

 átvonuló sirályok számát százezrekre becsülöm 

 s e mellett minden csapat, nagy vagy kicsiny, 

 oly szorosan zárkózva repült, hogy az eg\-es 

 madarak szárnya hegyei csaknem érintkeztek ; 

 csak a nagyobb, több százat számláló csapatok- 

 ban vonuló sirályok rendezkedtek időnkint ék- 

 alakba egymás mögé. Mikor azonban május 

 17-én újra felkerestem a Sinoit, hogy annak leg- 

 előnyösebb fekvésű helyeit átkutathassam, bá- 

 mulatomra csak igen kevés szerecsen sirályt 

 találtam. 



Egj- 150 — 200 darabból álló kis társaság 

 épen egy kolónia telepítéséhez látott, egj'es 

 párok halászgat\a vagy a gelastes-sirályokkal 

 czivódva kószáltak a lagúnák körül, de hát hol 

 maradtak a május íl-iki százezrek, s általában 

 hol a milliók, melyek északról délre siettek ? 

 Hiszen időközben nem tapasztaltuk a szerecsen 

 sirálynak valami jelentékenyebb vonulását észak 



Larus mdanocepJiahis Natt. lm März, als 

 sich diese Vögel vielfach noch im AVinterkleide 

 befanden, sah ich sie in Gesellschaft von ar- 

 gental'us und ridibundus am Festlandsufer ihrer 

 Nahrung nachgehen, ebenso Mitte April im 

 Delta, aber nirgends in grossen Mengen, Vom 

 23. April ab aber änderte sich das Bild ; immer 

 häufiger zogen eng geschlossene Trupps der 

 Sclnvarzkoijfmöve herum, immer grösser wurde 

 ihre Koijfzahl, und dabei ihr Benehmen und 

 ihre Wege immer rätselhafter. In den ersten 

 Maitagen zogen Schaaren, deren Individuen- 

 zahl ich bisweilen auf tausende veranschlagen 

 musste, scheinbar von NW kommend ülier Ju- 

 rilofca, um schon nahe dem Ufer sich wie er- 

 müdet von langer Keise niederzulassen . und 

 auszuruhen auf der Wasserfläche. Andere Trupps 

 zogen direct aus N über den Eazim, und alle 

 nahmen die Kichtung gegen den Sinoï-Liman 

 zu. Am 6. Mai zogen viele, teilweise in Keilform 

 geordnete Flüge aus dem Delta südlich bei 

 Dranow ebendahin. Am 9. Mai war die Bewe- 

 gung dieser Möven wirklich überraschend. 

 Während wir in einer Fischereiniederlassung 

 auf der Düne bei Periteasca lagerten, begann 

 l)eim ersten Morgengrauen der Zug der Schwarz- 

 kopfmöven und dauerte bis gegen 10 Uhr Vor- 

 mittags. In ziemlich breiter Front aus N kom- 

 mend zog teils über den Eazim, teils über 

 die See Schaar auf Schaar gegen Süden, dem 

 Sinoï zu. Es ist gewiss nicht zu hoch ge- 

 griffen, wenn ich die Zahl der während dieser 

 Stunden durchpassierenden Möven auf hun- 

 derllauseude veranschlage. Daljei flog jeder 

 Trupp, ob klein oder gross, so eng geschlossen, 

 dass sich die Flügelspitzen der einzelnen Vögel 

 fast berührten ; nur in grossen Schaaren, die 

 nach mehreren hunderten zählten, ordneten 

 sich die Möven zeitweise in Keilform hinter- 

 einander. Als ich nun aber am 17. Mai den 

 Sinoï wieder besuchte und die bestgelegenen 

 Teile desselben durchstöberte, fand ich zu mei- 

 nem Erstaunen äusserst wenig Schwarzkopf- 

 möven vor. Eine kleine Gesellschaft von 150 — 

 200 Stück schickte sich eben zur Besiedlung 

 einer Colonie an, einzelne Pärchen trieben sich 

 fischend oder mit dünnschnäbligen Möven strei- 

 tend über der Lagune herum, aber wo waren 

 die hunderttausende vom 9. Mai, wo die Millio- 

 nen geblielien, die ülierhaupt von N nach S 

 geeilt waren :' In der Zwischenzeit hatten wir 

 ja ein irgendwie bedeutendes Ziehen der 



