182 



közönséges minden nádasban, ritkábban a fenj'é- 

 reu, a szárazföldön soha sem. 



Muscicapa grisola. Csak a nádasokban. 



Upupa epops. Május közejDéig rendesen és 

 nagy számmal a tenyéren és a mocsarakban ; 

 a szárazföld partján 2 — 3-szor. 



Ficedida atricapilla. Egy izben a szárazföld 

 l)artján, gj'akrabban a nádasokban. 



Caprimulgiis europaeus. Gyakran a mocsár- 

 ban és a fenyéren, csak egyszer a szárazföld 

 partján. 



Sylvia Sylvia és S. curruca. Átvonulva csak 

 a fenyéren. 



Ezen kiragadott 12 faj, mely bizonyára nem 

 a nádas lakója, a neki kevésbé megfelelő félig 

 sósvízü mocsarakban tartózkodott, holott nyu- 

 gatra csak néhány km-nyire is alkalmas tanyája 

 büven akadt volna.* Lanius collurio, L. minor 

 és Turturtiirtur először szintén a mocsaras te- 

 rületen jelentek meg, a hol látszólag szintén 

 tömegesebben vonultak, mint a belső földön. 



Más megfigyelések tisztán szárazföldi utakra 

 látszanak mutatni. így a sármány -faj ok közül, 

 bár némelyike a Dobrudsa belsejét, valamint 

 Bessarábiát és Dél-Oroszországot igen nagy 

 számmal lakja, vonulás közben egyetlen egy 

 sem figyeltetett meg sem a mocsarakban, sem 

 a szárazföld partján. És mégis költenek .Tiirilof- 

 kánál, alig egy órányira a parttól ! 



Ugyanaz áll a fülemiléről, a karvaly -poszáta 

 és a sárga-rigóról, melyek sehogysem, valamint 

 a gyurgyóka- és a szalakótáról, melyek csak igen 

 csekély számban a partvonal mentén vagy a mo- 

 csarakban lettek megfigyelve. Darvak, pártás 

 daru és részben a két pelikán is főképen a szá- 

 razföld partjának mentén, de a mellett oly ha- 

 tározott irányban látszanak vonulni, hogy an- 

 nak kanyarulatait nem követve a szárazföld 

 nagy részén, sőt hegyi erdőkön is átvágnak. Ez 

 különösen áll a darvakról, melyek Jurilofka és 

 Ciamurli de jos között az északi Dobrudsa szá- 

 razföldjét érik el és innét Tulcea felé tartanak. 

 Száz meg ezer halad naponta a költözés idejé- 



* Vesd össze ezen megfigyeléseket az úgynevezett 

 «líihenő állomások» és «gyülekező állomások» theo- 

 riájávál. 



gemein in allen Rohrbalteu, seltener auf der 

 Düne, gar nicht am Festlande. 



Muscicapa grisola. Nur in den Balten. 



Upupa epops. Bis Mitte Mai regelmässig und 

 häufig auf der Düne und in den Sümpfen ; am 

 Festlandsufer 2 — 3-mal. 



Ficedtila ntricapilla. Einmal am Festlands- 

 ufer, öfters in den Balten. 



Caprimulgus europaeus. Oft im Rohrsumpf 

 und auf der Düne, nur einmal am Festlands- 

 ufer. 



Sylvia Sylvia und S. curruca. Durchziehend 

 nur auf der Düne. 



Diese 12 herausgegriffenen Arten, die doch 

 sicherlich keine Rohrbewohner sind, hielten 

 sich also in den ihnen wenig zusagenden bra- 

 kischen Sumpfgebieten auf, während ihnen doch 

 nur wenige Kilometer weiter westlich vollkom- 

 men passende Ruhestellen in Hülle und Fülle 

 zur Verfügung standen.* Lanius coUurio, L. 

 minor und Turtur turtxir erschienen zuerst 

 ebenfalls im Sumpfgebiete, wo ihr Durchzug 

 anscheinend auch stärker war wie im Binnen- 

 lande. 



Andere Beobachtungen scheinen auf reine 

 Landwege hinzuweisen. So wurde von den 

 Ammerarten, von denen doch einige sehr zahl- 

 reich das Innere derDobrudscha wie auch Bess- 

 arabien und Südrussland bewohnen, nicht eine 

 einzige auf dem Zuge beobachtet, weder in den 

 SümjDfen, noch am Festlandsufer. Und doch 

 lu'üten sie bei Jurilofca kaum eine Stunde vom 

 Strand ! Dasselbe war der Fall mit der Nach- 

 tigall, der Sperbergrasmücke und dem Pirol, die 

 gar nicht, sowie mit dem Bienenfresser und der 

 Blaurake, die nur in ganz verschwindend ge- 

 ringer Menge längs der Uferlinie oder in den 

 Balten zur Beobachtung gelangten. Kraniche, 

 Jungfernkranichc und zum Teil auch die beiden 

 Pelikane scheinen haui^tsächlich längs der Fest- 

 landsküste, aber dabei in einer so bestimmten 

 Tiwgar ichtun g zu ziehen, dass sie den Ausbuch- 

 tungen jener nicht folgen, sondern selbst be- 

 deutendere Strecken Festlandes und sogar Berg- 

 wälder überfliegen. Dies gilt insbesondere von 

 den Kraniciicn, welche zwischen Jurilofca und 

 Ciamurli de jos das Festland der nördlichen Dob- 

 rudscha erreichen und von da aus der Richtung 

 gegen Tulcea folgen. Hunderte und Tausende 



* Vergi, diese Beobaclitimgeu mit der Theorie der 

 sog. «Baststationen» und «Sammelstationen», 



