183 



hen c'zoii az utón, s/.ánio.s csajuxt pihen a parton, 

 legtöhhje azonhan feUartóztatliathinul vonul a 

 200 m-nyire a tenger színe fölé emelkedő erdős 

 hofjyc'kcn át és a kipihent csapatok is rövid idő 

 nuiha ugyanezen az utón követik őket. Keletre 

 a mocsaras vidéken, de különösen nyugatra a 

 lielső földön a darvak átvonulása igen jelenték- 

 telen és az út szélessége, a melyet ezen csapa- 

 tok elfoglalnak, még 10 km-tert sem tesz. k pe- 

 likán-csapatok, melyeket ugj'anezen az utón a 

 tengerpart mentén és a Bahadagh és Caraman 

 Chiöj halmai fölött elvonulni láttam, aligha- 

 nem egyenesen Oroszországban levő költő he- 

 lyeiknek tarthattak, a hol Floericke szerint 

 például a Poshadt-tengeren még igen jelenté- 

 keny költő telepeik vannak, holott a Dunán, az 

 összes jelentések szerint, már korántsem fész- 

 kelriídv rzrével e hatalmas madarak. A gémek 

 mozgolódása a Dohrudsáhan nem tette rám a 

 vonulás benyomását, hanem csakis a nyaraló 

 helyek l)enépesítésének látszott. De a lipován 

 halászok eljárása, hogy t. i. épen megérkezett 

 kócsagokra a fenyéren lopódzva vadásznak, 

 ezen kivánt madaraknak partmenti vonulása 

 mellett szól. 



A teljesség kévéért felhozom itt még azon fa- 

 jokat is, melyeket mint úgynevezett i^ idegen 

 átvoniilókat« figyeltem meg, ü. m. : Passer bis- 

 ]iiiuio]ensis, Melanocorypha sibirica. Alauda 

 nigra, Ampelis garrulus, egy kérdéses Saxicola- 

 faj. melyet elejtenem nem sikerült. Anthropoi- 

 des virgo, Colymlìus s])ec., Oedemia nigra és 

 fusca, Mergus merganser és serrator. Azon kö- 

 rülményből, bogy daczára a terület nagy kiter- 

 jedésének, késői megérkezésemnek és az egészen 

 idegen területen tett első pubatolódzó kirán- 

 dulásom fölületességének mégis ezen fajokkal 

 ismételten találkoztam, némi jogosultsággal 

 arra lehetne következtetni, hogy nevezett fajok 

 rendesen és aránylag nagy számmal vonulnak 

 keresztül a Dobrudsán. 



Végi-e hadd említsem még a mefigj'elt töme- 

 ges csapatokat, a melyekben ezer meg ezer 

 egyén igen kicsiny és áttekinthető területen érte 

 el a szárazföldet ; különösen említésre méltók a 

 gólyák és pintyek csapatjai márczius 30-áról. 

 Összes adataim minden esetre arra utalnak. 



passiven täglich während des Zuges diese Strasse; 

 viele Scharen ruhen am Ufer aus, die meisten 

 aber ziehen unbeirrt über die waldbedeckten 

 Berge von ^00 m. Meereshöhe hinweg, und auch 

 die ausgeruhten Flüge folgen ihnen bald auf 

 demselben Wege. Östlich im Sumpfgebiete und 

 namentlich westlich im Biunenlande ist der 

 Durchzug der Kraniche nur unl)edeutend, und 

 die Breite der von den Zügen dieser Yögel pas- 

 sirten Strasse beträgt demnach nicht einmal 

 ganze 10 Kilometer. Die auf <lemsell)en Wege 

 längs der Küste ziehenden Pelikanscharen, 

 welche ich die Hügel von Babadagh und Cara- 

 man-Chiöj überfliegen sah, dürften geradezu 

 ihren Brutplätzen in Südrussland zugestrebt 

 haben, wo sich, nach Floericke, z. B. im Faulen 

 Meer noch sehr bedeutende Brutcolonien be- 

 finden, während an der Donau, allen Berichten 

 zufolge, keineswegs mehr Tausende dieser ge- 

 waltigen Vögel nisten. Die /?e{/ierbewegung in 

 der Dobrudscha machte mir nicht den Eindruck 

 einer Zugserscheinung, sondern lediglich den 

 der Besiedlung des Sommerquartiers. Doch 

 spricht die Jagdmethode der lipowanischen 

 Fischer, frisch angelangte Edelreiher auf der 

 Düne zu beschleichen, für eine teilweise Küsten- 

 wanderung dieser begehrten Vögel. 



Der Vollständigkeit halber führe ich hier auch 

 noch jene Ai-ten an, welche als »fremde Durch- 

 zügler« zur • Beobachtung gelangten, nämlich: 

 Passer hispaniolensis, Melanocorypha sibirica. 

 Alauda nigra, Ampelis garrulus, eine fragliche 

 Saxicola-Art, welche zu erlegen mir leider nicht 

 gelang, Anthropoides virgo, Colymbus spec, 

 Oedemia nigra und fusca, Mergus merganser 

 und serrator. Aus dem Umstände, dass ich 

 diesen Arten trotz der gi-ossen Ausdehnung des 

 Terrains, trotz der späten Zeit meines Ein- 

 treffens und trotz der relativen Oberfläcblich- 

 keit einer ei'sten líekognoscirungstour in einem 

 vollständig fremden Gebiete wiederholt begeg- 

 nete, Hesse sich wohl mit einiger Berechtigung 

 darauf scbliessen, dass die erwähnten Species 

 regelmässig und im Verhältniss zahlreich die 

 Dobrudscha passiren. 



Endlich sei noch der beobachteten Massen- 

 züge gedacht, welche auf äusserst kleinem und 

 übersichtlichem Terrain Tausende und .\i)er- 

 tausende von Individuen ans Land brachten: 

 besonders erwähnenswert ist in dieser Bezie- 

 j hung der Storch- und Finkenzug vom 30. März. 

 •ledenfalls weisen alle meine Daten auf das 



