214 



E kisórletezésliől flóggé kiviláglik, hogy e 

 madárfaj mindeddig nem találta meg s nehezen 

 is találja meg illő helyét az cnrój^ai madarak 

 rendszerében, mivel nálunk nincsenek hozzá 

 közelálló rokonalakok. Ily kísérletként állították 

 már a Muscicapa és Accetitor közé ; de míg egy- 

 felől az említettek csőre aránylag hosszabb a 

 felül éles ormójú s a csőn tmadárc gömbölydeden 

 ormozott, addig másfelől a lál)ak alkata is tel- 

 jesen eltérő, a mennyiben amazoké egészben 

 feltűnően hosszabb, nagyon rövid lábszárral és 

 hosszú csüddel, a csontmadárnak jóval rövideljb 

 lábán pedig ennek ellenkezőjét látjuk : hosszú 

 lábszárt nagyon rövid csüddel. De ezektől el- 

 tekintve is menn_yire különlíözik a csonttollú 

 madár tápláléka, hideg lakóhelye s egész visel- 

 kedése, együgyű életmódja a fürge, óvatos, 

 mondhatni előkelő légykapóétól (Muscicapa). 

 Tagadhatlan, hogy alkatának egészében, (mínd- 

 a mellett is, hogy farka sokkal rövidebb), eléggé 

 közeledik a G'arníhtó-félékhez, de hasonló 

 viszonylian van a Laniusokkal, sőt a Panis- 

 félékkel is. 



.Merni Jegyek. 



A csőr rövid, egyenes, vaskos, alul s még in- 

 kább felül íves, tövén széles és laposabb, de az 

 orrnyilasoktól kezdve hegye felé hirtelen keske- 

 nyedő, jól behúzott élekkel. 



A hosszabb felső káva orma élbe emelkedik, 

 hajlott hegye előtt kimetszve ; az alsó káva 

 hegye kisebb kimetszéssel. A száj jó mélyre 

 hasított. 



Az orrmiUásöl: igen nagyok, széj^en tojás- 

 dadok, a homlokhoz kíizel hegyesen tojásdad 

 mélyedésben feküsznek s mélyen lenyúló ser- 

 téktől vannak takarva. 



A ni/eli' széles-lapos, porczogós, kétágú per- 

 gamentszerü hegygyei ; oldalain kissé fogacsos, 

 tövén egy-egy nagj^obb sarokfoggal s hegj'e felé 

 több kisebb lágy fogacskával ellátva, a száj- 

 padrés előtt egy hosszúkás, keskeny és lágy 

 púppal. 



A lábak kurták, vaskosak. Az elől álló három 

 ujj külsője a középsővel tövén összenőve ; a 

 csűd elől táblás, a hátsó szarutáblák kifelé fele- 



Aus allen diesen Versuchen ist soviel ersicht- 

 lich, dass man für diese Vogelart noch immer 

 keinen wahren Platz in dem System der euro- 

 päischen Vögel gefunden hat und auch schwer- 

 lich finden wird, da keine ihm nahestehende 

 Verwandte bei uns vorkommen ; er muss daher 

 stets gewaltthätig in das System hineingeschoben 

 werden. So versuchte man diesen Vogel auch 

 in die Eeihe der Fliegenfänger oder in die der 

 Steinschmätzer zu stellen ; nur ist bei den Ge- 

 nannten der Schnabel verhältnissmässig länger, 

 oben scharfkantig (bei Bombicilla zugerundet) 

 und auch der Bau der Fusse verschieden : im 

 Ganzen viel länger, mit kurzem Schienbein und 

 langem Tarsus, während bei Bombicilla die 

 sehr kurzen Tarsen mit dem verhältnissmässig 

 langen Schienbein auffallen. Wie verschieden 

 ist noch dazu ihre Nahrung, die kalten Wohn- 

 orte, Aufenthaltsplätze, ihr ganzes Betragen, 

 die einfältige Lebensart von der der flinken, 

 schlauen, sozusagen vornehmen Fliegenfänger ! 



Er kommt wohl in seinem Habitus auch den 

 Hebern ziemlich nahe (nur hat er einen viel 

 kürzeren Schwanz), so auch dem Laiüiis und 

 selbst dem Parus. 



Gesell Tech fsk'enit,::eiclieii. 



Schnabel kurz, gerade, dick, unten und noch 

 mehr oben gewölbt, an der Wurzel breit und 

 flach, vor den Nasenlöchern aber ))edeutend 

 nach der Spitze zu verschmälert, mit ziemlich 

 eingezogenen Schneiden. Der längere Oberkiefer 

 am Bücken ziemlich messerförmig erhöht, mit 

 einem Ausschnitte vor der gekrümmten Spitze. 



Der Unterkiefer hat einen kleineren Aus- 

 schnitt auf der Spitze. Bachen ziemlich ge- 

 öffnet. 



Nasenlöcher sehr gross, schön oval, liegen 

 nahe an der Stirne in einer spitzigovalen Ver- 

 tiefung, sind von den tief herabreichenden Bor- 

 sten bedeckt. 



Zunije ziemlich breit und flach, knorpelig, mit 

 pergameutartiger zweiteiliger Spitze; beiderseits 

 etwas gezäbnelt, hinten mit je einem grösseren 

 Eckzahne und mehreren aussen und innen ste- 

 henden kleinen weichen Zähnchen versehen ; 

 vor der Gaumenspalte ein länglicher, schmaler 

 und weicher Höcker. 



FüKsc kurz, stark, die äussere der drei Vor- 

 derzchen mit der mittleren an der Wurzel ver- 

 wachsen ; Lauf vorn getafelt, die hinteren Horn- 



