2 IC. 



Meyer találóan mondja a madár nyelvéről 

 hogy az széles, oldalt fürészesen díszített, hasí- 

 tott, de nem helyesen állítja, hogy «hegyes», 

 mivel csak hegyesen bemetszett. 



A szárny jellemzését tévesen adja úgy Nau- 

 mann, ScHiNZ, mint Meyer, midőn az első és 

 második evezőt leghosszabbnak mondják, nem 

 ismerve fel az elcsenevészett elsőt. A szárnynak 

 azt az alakját, a milyen a csontraadáré, külön 

 névvel lehetne jelölni. Ez közejjesen kiterjesztve 

 olyan forma, mint a csizmadiák díkicse a nyelé- 

 nél tartva. 



A farok- és szárnytollak gerinczének végfücf- 

 (jelékei keskeny, hosszndad lándzsás, perga- 

 mentszerű ékítmények ; hegyükön elkerekítve, 

 de középen be is metszve, alsó felükön kissé 

 kivájva : csillogón simák. Nagyságukat illetőleg 

 a szárnyon gyakran a hátsók a legkiselibek. az 

 elsők legnagyobbak, de sokszor megfordítva. 



Fejlődésüket tekintve nem egyebek, mint a 

 tollgerincz buja kinövései. A növekvő tollon 

 eleinte teljesen hiányoznak, utóbb mint fehéres, 

 majd vöröses pelyhek jelentkeznek, de még 

 mindig foszlottan. E pelyhek végre összeállnak 

 s hirtelen l)őrnemű függelékké válnak. 



A farok tollain másként látszanak fejlődni. 

 Kezdetben a tollgerincz rövidebb a lobogója 

 hegyénél, melyen a pehely ül. Itt a tollhegyen 

 ülő pehely mindjárt pirossá s utóbb bőrnemüvé 

 válik ; végre a szár is megnövekedve egyesül a 

 függelékkel. 



Boneztani jegyzetek. 



A íjjiomor nem nagy, gömbölyded : oldalán 

 benyomva ; igen erős izomzatú ; belseje kemény, 

 duzzadt, ránczos bőrrel bevonva. A kavicsok 

 rendesen hiányoznak belőle ; ezek működését 

 valószínűleg a boróka kemény magvai helyette- 

 sítik. 



A gyomrot mirigyes jó nagy hegyzacskó előzi 

 meg. A i50 — 3I7 mm. hosszú és fi-G— 13 mm. 

 széles bélből az alfelnyilás előtt két, 7"r)— 8*8 

 nun. hosszú és 1 — í2"l2 mm. széles vnkbél 

 nyúlik ki. 



A s;!)' jó nagy. gyakran zsiradékkal l)evonva. 



A máj nagy, különösen a joblifelőli lebben- 

 tyűje erősen fejlett. 



uyilásuk nincsenek részben tìnoni bőrrel elzárva, 

 tehát il fedő sörték eltávolítása után egészen nyi- 

 tdttítk. Cs. T. 



Falsch geben Naumann, Schinz und auch 

 Meyer beim Charakterisíren des Flügels die 1-te 

 und 3-te Schwinge für die längsten an, da sie 

 die erste, abortive Schwinge verkannten. 



Die Form des Flügels sollte — wie sie Am- 

 pelia hat — ihren eigenen Namen bekommen. 

 Er ist mittelmässig ausgebreitet, einer Zischmen- 

 macher-Knoif ähnlich, wenn man ihn lieim 

 Stiele hält. 



Die Schaftfortsätze der Flügel- und Sehwanz- 

 federn sind sehmale, lanzettförmige, pergament- 

 artige Zierden ; ihre Spitze zugerundet, aber in 

 der Mitte auch eingeschnitten ; von unten etwas 

 ausgehöhlt ; sie sind glattglänzend. Was ihre 

 Grösse anbelangt, so sind am Flügel manchmal 

 die hintersten am kleinsten, die vordersten am 

 grössten, doch auch oft umgekehrt. Betrachten 

 wir ihi'e Entwickelung, so sind sie gewiss nichts 

 als aitsschweifendc Fortsätze der Schäfte. Zu- 

 erst fehlen sie ganz, dann werden sie auf den 

 Schwingen als weisslicher, später als röt- 

 licher Flaum bemerkt, — aber noch steif zer- 

 schlissen, — der sich endlich consolidirt und 

 sofort in den lederartigen Anhängsel sich um- 

 l)ildet. Am Sehwanze scheint der Yoi'gang an- 

 ders zti verlaufen : zuerst ist der Schaft kürzer 

 als das Ende der Feder ohne Flaum. Die End- 

 bärtchen werden hier anfangs rot, später leder- 

 artig, bis endlich der Schaft hinauswächst und 

 sie in ein Anhängsel vereinigt. 



An.atoiìììselic BeiiieTkiiììqen. 



Magen nicht gross, rundlich, an den Seiten 

 etwas eingedrückt, ungemein fest musculös; 

 innerlich mit einer harten, schwielig-runzligen 

 Haut überzogen. Gewöhnlich fand ich kdiie 

 Kieselsteinchen darinnen, da deren Functionen 

 hier wahrscheinlich die harten Kerne der 

 Wachholderl)eeren ersetzen. Auch ein drüsiger, 

 ziemlich grosser Dormagen vorhanden. 



Vom 250—317 mm. langen, (VH — 13 mm. 

 breiten Darm, zweigen sich unweit des Afters 

 zwei Tiliiiddärmc von 7"5 — S"8 mm. Länge und 

 1 — '■2"2 mm. Breite ab. 



Das Herz recht gross, oft von Fett umhüllt. 



Leber gross, besonders der rechte Lappen 

 stark entwickelt. 



die Nasenlöcher durch kein Hmitciteit zum Teil ver- 

 schlossen sind, i'ülc;lich nach deni Aufheben der Bor- 

 sten ofien erscheinen. T. Cs. 



