292 



Végül még egyt't. Hókat vitatkoztak és vitat- 

 koznak még ma is azon, vájjon a fekete vaijii 

 (corone) és dolmányos varjú (cornix) külön 

 fajok-e? avagy pedig csak egyetlen faj szin- 

 változatai ? 



E rövidke czikk keretében ezeket a kérdése- 

 ket bővebben nem tárgyalhatom, mert ezúttal 

 inkább csak azt akartam kiemelni, hogy fekete 

 varjú tényleg előfordul nálunk és figyelmeztetni 

 akartam megfigyelőinket azokra a jegyekre, me- 

 lyeket varjaink meghatározásánál szemügyre 

 kell venniök. Néhány szóval azonban mégis 

 felelni akarok a felvetett kérdésekre. Mindazok 

 után, a miket a fekete és dolmányos varjú elő- 

 fordulásáról, elterjedéséről, életmódjáról tudok 

 és tapasztaltam : a fekete rnrjii (eoroiic) külön 

 fajkéid iiem állhat nuy, iicuiem csak a dolmá- 

 mjos varjúnak szíaváltuzá'ia vacji/ fajtája. Ha 

 más nem bizonyítja ezt, hogy a kettő egymás- 

 sal párosodik, szaporodásra képes ivadékot ne- 

 vel s typikusan csak bizonyos területeken talál- 

 ható. A dolmányos varjú elterjedése nagyobb s 

 a hol a fekete varjú elterjedésével határos, ott 

 igen sok átmeneti alak kerül elő, t. i. olyanok, 

 melyek hol jobban, hol kevésbbé feketék, de 

 nem tiszták. Ezt a Bécs — St. -Polten felé eső 

 vasútvonalról is kiválóan meg lehet tigyelni. 

 Bécs táján csupán dolmányos varjakat látha- 

 tunk ; később a dolmányosak közt feltűnő sötét- 

 szürkék és egyes feketék is kezdenek mutat- 

 kozni ; St. Pöltennél a feketék már csak oly 

 számosak, mint a dolmányosak s Lilienfeld, 

 Annaberg (Maria-Czell közelében) vidékén a 

 fekete uralkodik, úgy, hogy alig látni egy-egy 

 dolmányosat Láttam ezen a tájon fészküknél 

 ülő varjupárt, melyek egyike dolmányos, a má- 

 sik fekete volt. 



Mások máshol ugyanezt tapasztalták, a mi 

 csak imént kifejezett felfogásoml)an megerősít. 



Chernél István. 



Und jetzt noch eins ! Es wurde und wird auch 

 heute noch viel darüber gestritten, ob die Ra- 

 ))enkrähe (corone) und die Nebelkrähe (cornix) 

 distinguirte Eormen darstellen ? oder ob sie nur 

 Parbenvai-ietäten einer Art seien ? 



Diese Frage kann ich in dem liahmen dieses 

 kurzen Artikels nicht weitliiuüger Ijehandeln, 

 da ich derzeit nur hervorheben wollte, dass die 

 Rabenkrähe bei uns wirklich vorkommt und 

 unsere Beobachter auf jene Merkmale aufmerk- 

 sam machen wollte, welche bei der Bestim- 

 mung der zwei Krähen in Betracht kommen. In 

 einigen Worten will ich al)er doch die aufgewor- 

 fenen Fragen beantworten. Alldem zufolge was 

 ich über das Vorkommen, die Verbreitung und Le- 

 bensweise der Raben- undNebelkrähe weiss und 

 erfahren habe, kann- die Rabenkrälie ah sclfjst- 

 ständige Art nicht besteiien, sondern sie ist nur 

 eine Farhenvarietüt oder Abart der Nebelkrähe. 

 Nel)st anderem wird dies durch die Thatsache 

 bewiesen, dass sich die zwei Formen unterein- 

 ander paaren und fortpflanzungsfähige Nach- 

 kommen aufziehen, und dass nur auf gewissen 

 Gebieten typische Exemjilare zu finden sind. 

 Das Verbreitungsgebiet der Nebelkrähe ist grös- 

 ser und dort, wo es an das Gebiet der Raben- 

 krähe grenzt, kommen viele Ubergangsformen 

 vor, nämlich solche, welche in grösserem oder 

 geringerem Grade, aber nicht rein schwarz sind. 

 Dieses kann man von der Bahnstrecke Wien — 

 Set. Polten sehr gut beobachten. In der Umge- 

 bung von Wien sind noch lauter Nebelkrähen 

 zu sehen, später zeigen sich unter diesen auf- 

 fallend dunkelgraue und einzelne Rabenkrähen ; 

 bei Set. Polten ist ihre Zahl schon gleich und in 

 der Gegend von Lilienfeld, Annaberg (in der 

 Nähe von Maria-Zeil) dominirt schon die Raben- 

 krähe, so dass man kaum hie und da eine Ne- 

 belkrähe zu sehen bekommt. Ich habe in dieser 

 Gegend ein an dem Neste sitzendes Krähenpaar 

 gesellen, von welchem eines die Ral)en-, das 

 andere die Nebelkrähe war. 



Andere halben in anderen Gegenden dasselbe 

 erfahren, was mich in meiner eben ausge- 

 sprochenen Ansicht bestärkt. 



Stephan (Iherncl cmi Chcrnelhdza. 



