17 



alapjától a szabad felületig érnek, sokkal egyformábbak, vastagabbak 

 és sűrűbben vannak a sejt egész keresztmetszetében elhelyezve. Azt is 

 mondja róluk, hogy erős nagyítás szemecskesorokra bontja őket. 



Szeretném összehasonlítani a Chichkoff adatait és rajzait az 

 enyéimmel, de nincs biztosítékom arról, vájjon ő nem az egészen 

 hasonló fekvésű oldalléczeket írta-e le ; jóllehet határozottan állítja 

 ^valódi fonalka-természetüket, mivel bizonyos esetekben, a mikor a 

 liyalin-állomány elpusztult, a többé össze nem tartott fonalkák szét-'' 

 estek<< ^ (p. 454 — 455.)- Először is nem lehetnek bizonyítók az olyan 

 készítmények, melyekben a vélt fonalkákat az őket magába foglaló 

 sejttest elpusztulása teszi láthatóvá ; másrészt a hámsejt talprészének 

 széttérő ágakra szakadása csak épen az oldalléczek jelenlétét bizonyítja. 

 Csakis a hasonló fonalkáknak differentiáló, sőt ha lehet isoláló festése 

 szolgáltathatja jelenlétük teljes bizonyítékát. A Chichoff által használt 

 módszer (p. 440.: rögzítés o'i^Jqq eczetsavat és ca^/oo sublimátot tar- 

 talmazó vízben egy perczig, vízben való kimosás után festés pikrokar- 

 minban 24 — 48 óráig, eltevés glycerinben) egyenesen kizárja, hogy ő 

 az általam leírt támasztó fonalkákat láthatta volna azon a lekapart 

 hámon, a melyet vizsgált. Nagyon vázlatos rajzai sem mutatják 

 (pl. XV. Fig. ib, 2b, 3Ö) valódi támasztó fonalak-nak nyomát sem. 



Másként ítélendők meg Korotneff adatai. Ö a hámsejtek testében 

 kétféle fonalkákat különböztet meg ; a csillangók gyökereit és az 

 ezektől független össze húzékony (tehát nem az én fölfogásom 

 szerint támasztó) fonalakat (>>Muskelfibrillen« p. 1013.). Ö az össze- 

 húzékony fonalak származását illetőleg fajonként jellemző két külön 

 esetet különböztet meg : Egyik esetben a Planaria adhaerens-hen és 

 Sorocoelis nmltiocellata-haLU. hát-hasi irányú izomrostok végágai hatolnak 

 a hámsejtekbe és lépnek szerinte physiologiai viszonyba a csillangó- 

 gyökerekkel (p. loio— 1012. Taf. XLVIII. Fig. 17 — 20.). A többi 

 állatokon (melyek közelebbről nincsenek megnevezve) a fonalak a hám- 

 sejtek terméke, de mégsem maradnak a hámban, hanem az alaphár- 

 tyát átfúrják és ismét csak a hát- hasi irányú izomrostokban egyesülnek. 

 Az általam leírt hámbeli támasztóelemek ellenben a sejtalapon végződ- 

 nek, úgy, mintha el volnának vágva, a mesoglaea-réteget nem fúrják 

 át (a mit különben Chichofp is állít a rostocskákról, melyeket láthatni 

 vélt) s így amazok sem lehetnek egyebek, mint a hámba a hámalatti 



1 »leur véritable nature fibrillaire, car, dans certains cas, la substance hyaline 

 étant détruite, les fibrilles n'étant plus soutenues, se sönt écartées les unes des 

 autres«. 



Dl'. Gelci : Tauuluiáiiyok. ^ 



