21 



sejtek szabad vége felé a sejtközi ragasztó állományig. A nyújtványok 

 vége vagy biinkósan megvastagszik vagy pedig csiptetőszerüen szét- 

 ágazik. Ügy a megvastagodás, mint a szétágazás arra való, hogy az 

 izomnyújtványok megnagyobbodott felülettel tapadhassanak s így 

 összehúzódásaikkal a hámsejtek megrövidítésére is alkalmasabbak 

 legyenek. A hámsejtek különösen a test hát- és hasoldali szegélyén 

 (hasoldalt a tapasztó öv sejtjeiben), vannak hosszában futó izomágak- 

 kal gazdagon ellátva, a hol egyszersmind a különféle mirigyváladékok 

 is a legbővebben ömlenek. A hát és hasoldal középvonala felé mind 

 ritkábban és ritkábban hatolnak izomrostok a hámba. Ezek az észlele- 

 teim megerősítik Korotneff vizsgálatait, a ki az izomrostoknak a hám- 

 sejtekbe való hasonló behatolását írta le^ a baykaltói Planaria 

 adhacrens-en és Sorocoelis multiocellatá-n ([2.] p. looo. és 1009 — 1013. 

 Taf. XLVIII. Fig. 17—20.). 



Érző dúczsejtek nyújt ványainak a hámba való kihat olását először 

 Rína Monti (p. 10. Fig. 4.), újabban pedig Botezat és Bendl (p. 61 — 63.) 

 mutatták ki. A magam eredményeinek részletes leírását az idegrend- 

 szer keretében fogom nyújtani. Itt a XI. t. 93., XII. t. 103., XVI. 

 t. 6. és a XIV. t. valamennyi és a szöveg közé iktatott vázlatos 

 általánosító ábrára utalva, csak azt említem fel, hogy az idegnyújt- 

 ványok a hámsejtek hosszában futnak le, azonban gyakran elágaznak, 

 sőt nem ritkán egy megvastagodásukból sűrűn egymás mellett több 

 ágat is bocsátanak. A végágak nem maradnak a hámsejtek belsejében, 

 hanem ezek felületén kiálló merev érzőszálakba mennek át. 



Ugyancsak a sejtek belsejében hosszant futnak le a mirigy csator- 

 nák is. Beléphetnek a sejtek testébe már alapjukon is, vagy kezdetben 

 intercellulárisan haladva, csak bizonyos magasságban furakodnak a 

 sejttestbe. Szájadzásuk azonban sohasem esik intercellulárisan. Nyálka- 

 sejtek kivezetőcsatornái a hámon belül is szoktak tovább ágazni, úgy 

 mint a dúczsejtek nyújt ványai. 



Sejttest és mag. Ennek tanulmányozására osmiumos keve- 

 réken kívül első sorban a ZENKER-féle folyadékot ajánlhatom. A Zenker- 

 féle folyadék után I. A. jegyű haematein, vastimsó-haematoxylin, 

 vagy ApÁTHY-féle hármas festés az egész sejttestet igen finoman spon- 

 giosusnak, csaknem egyneműnek mutatja ott, a hol a képet a hosz- 

 szanti fonalkás szerkezet és a különböző mirigy termékek nem zavarják. 

 Formol-salétromsavas rögzítés és vastimsó-haematoxylinnel való festés 



1 Korotneff dolgozata 1909. deczemberben jelent meg, én 1909. szept. 

 29-cn küldtem be dolgozatomat a M. Tud. Akadémiának. 



