24 



cellularisan), hanem a sejteken keresztül (intracellularisan) jutnak felü- 

 letre ? A már fentebb letárgyaltak szerint sejtközti ragasztó állomány 

 csak a sejtek szabad vége felől van. A ragasztó állománynak ilyen 

 csekély vastagságú rétege pedig az annyiféle mozgásnak alávetett hám- 

 sejteket nem tarthatná össze, ha a sejtközti ragasztó anyag még a 

 mirigycsatornák nyílása és idegszálak vége által is meg volna szakítva. 

 A hámnak tehát szívóssága érdekében az i n terce 1- 

 lularis állománynak meg nem szakított folytonos- 

 ságára lévén szüksége, ez okból is czélszerü berende- 

 zésnek mutatkozik, hogy a mirigycsatornák és az 

 idegszálak belekerültek a hámsejtek testébe. 



A csillangók feladata az állat helyváltozta- 

 tásának végrehajtása, az állat nyugalmi hel}'- 

 zetében pedig az, hogy a környező víz áramlását 

 a lélekzés czéljából fentartsák. Az előbbi feliadatuk régen 

 ismeretes. Ismeretes az is, hogy a csillangók csakis a testvég felé képe- 

 sek csapódni, tehát az állat segítségükkel csakis előre mozoghat. 

 WiLHELMi ([1.] p. 372.) és Pearl (p. 539—548.) hívták fel a figyelmet 

 arra, hogy nemcsak a csillangók szolgálják a folytonos helyváltoztatást, 

 hanem a has izomzatának hullámzatos mozgása is, a melynek segít- 

 ségével olyanképen mozognak, mint a csigák a talpukkal. Wilhelmi-u 

 és PEARL-en kívül nem sok búvár foglalkozott a nyugvó állatok csil- 

 langómozgásával. 



Ha pihenő állat fej vége elé szipókával (pipetta) egy csepp tust 

 juttatunk, láthatjuk, hogy az azonnal beúszik az állat teste alá, illetőleg 

 az, a mi a fejére jutott, végigúszik a hátán. Már Wilhelmi ([l.J p. 372.) 

 megfigyelte, hogy a pihenő állatok nem simulnak rá hasoldalukkal tel- 

 jesen a tárgyakra, hanem fejükkel, azt kissé felemelve és összehúzva, 

 tölcsért formálnak ; a tölcsér pedig szerinte a hasoldal közepén végigfutó 

 csatornába folytatódik, a mely a szájnyílásig tart. Szerinte az a csatorna 

 a szájba és a garaton át a bélcsatornába vezető állandó vízáramnak az 

 útja volna. A vízáramlás czélja a légzés közvetítése volna a bélcsatornán 

 át (>>Darmathmung«). Wilhelmi ezt az állítását már akkor is kérdéses- 

 nek jelentette ki, újabban pedig ([5.] p. 89.) >>illusió«-nak tartja, mivel 

 »édes és sós vizű Tridadus-ók garat nélküli darabjai tökéletes állattá 

 fejlődtek és ez alatt termiészetesen nem lehettek el lélekzés nélkül«.^ 



* »pharynxfreie Theilstücke von Tricladen des süssen und salzigen Wassers 

 zu volkommenen Thieren auswachsen und dabei nothwendigerweise der Respira- 

 tion nicht entbehren«. 



