53 



nyálkán csuszamlik igen sok Rhabdocoelida , Tengeri Tricladus és Poly da- 

 dus is, úgy hogy bátran kimondhatjuk, miként a nyálkának egyik fon- 

 tos egyetemleges szerepe a helyváltoztatás előmozdításában rejlik. 



W'iLHELMi-nek igazat adok abban, hogy a mozgás nemcsak a csil- 

 langók segítségével történik, hanem a hasoldal hullámos, a csiga 

 talpáéhoz hasonlítható mozgása révén is. 



Minthogy dolgozatom elkészítésében tisztán szövettani müveket 

 használtam forrásmunkákul, azt hittem, hogy a nyálka szerepéről előbb 

 nyilvánított nézetem új. Utólag lettem figyelmessé a Wilhelmi mono- 

 graphiájának [5.] tanulmányozásakor (p. 37.) arra, hogy egy amerikai 

 búvár, Pearl, már behatóan foglalkozott ezzel a kérdéssel (p. 539 — 548.) 

 és ugyanarra a fölfogásra jutott, a melyet magam is vallok. Különösnek 

 tartom azonban PEARL-nek azt az állítását, hogy sem a hátfelületen, 

 sem a test oldalsó részein ne lennének csillangók (p. 541. >> Arsund the 

 margins of the head there are cilia, but in other parts oft the body, 

 either on the dorsal surface or the edges, I have found no evidence 

 of their presence<<). Azt is mondja, hogy a hátfelületre szórt indigo- 

 szemecskék órákig elmozdíttatlanul maradtak ott. Az általam meg- 

 figyelt összes Édesvízi Tricladusok-nak úgy a hátfelületén, mint a 

 testszélein csillangókat találtam, ámbár itt csekélyebb számúak, gyé- 

 rebbek (nem kisebbek), mint a hasfelületen. Igen sok sejten egyáltalá- 

 ban nincsenek meg, a fej vég közelében azonban ép oly sűrüek, mint 

 a hasoldalon. A hátfelületre szórt tusszemecskéknek a farkvég irányá- 

 ban való tovahaladását is észleltem, a mit — nyugvó állaton — 

 csakis a csillangók működésének tulajdoníthatok. 



Wilhelmi monographiájában több helyen ([5.] p. 38., 84., 85., 

 201 — 204., 258.) a Pearl és így a magam felfogásától is eltérő nézetet 

 nyilvánít a nyálka feladatáról. Az ő felfogásának eltérő volta tulaj - 

 donképen annak következménye, hogy az eosintól pirosan színeződő 

 (>>erythrophil<<) váladéknak, főként a tapadós állománynak a régi meg- 

 állapodással ellenkező szerepet tulajdonít. Szerinte a ragadós állomán^'^ 

 (a >>Kantendrüse<<-k váladéka) is folytonosan ömlik az állat csúszamlása 

 közben, és ez alatt nem az odatapasztást végzi, hanem mint >>egy 

 nyálkás-sikamlós váladék a csúszó mozgás megkönnyítésére és a csúszó 

 párkányként szolgáló tapadóöv védelmére szolgál.<< ^ A kéken festődő 

 nyálkának feladata pedig az volna, hogy a hámsejtek csillangóit 

 megvédje ettől a folyton ömlő és összeállóbb voltánál fogva a csillan- 



1 »ein schleimig-schlüpfriges Secret zur Erieichterung der Gleitbewegung und 

 y.um Schutz des als Kriechleiste fungierenden Haftzellenringes dient<<. 



