55 



felhasználni, hogy tehát a garat külső felületén szájadzó nyálka arra 

 való, hogy sikamlóssá tevén a garat felületi csillangókat, azok a garat 

 kiöltésekor megóvódnak attól, hogy a test felületén a szájnyílás körül 

 ömlő eosintól színeződő váladék rájuk ragadjon. Ez is veszít ránk vonat- 

 kozólag bizonyító erejéből az által, hogy a Dcnd/ocoelum garatjának 

 csillangói már a garatzsákban elpiszkolódhatnának az eosintól színe- 

 ződő váladéktól, mert itt az utóbbi a külső felületre is tömegesen, még 

 pedig a nyálkánál (cyanophilusnál) jóval nagyobb tömegben ömlik. Azt 

 nem értem, minek óvatja annyira Wilhelmi a csillangókat ettől az 

 eosinnel színeződő nyálkától, mikor a penishüvely (nála átrium genitale 

 masculinum), a páratlanná lett oviductus, és a vaginalis oviductus 

 csillangóinak mind tisztán ilyen savi festékektől (pl. eosintől) színe- 

 ződő mirigyváladékot kell mozgatniok. A Dendrocoelum tojás fel- 

 ragasztó szervében pedig a csillangók csapkodása egyenesen ragasztó 

 és részben eosintól színeződő állomány kiürülését segíti elő. 



WiLHELMi-nek egy más bizonyítéka a nyálka csillangó védő ren- 

 deltetése mellett az volna, hogy készítményeiben a csillangók haema- 

 toxylintól kéken festődtek (p. 38.). Én tudok vizes savi rubintól pirosan 

 festődött pillákat mutatni, melyek fölött ott van az anilinkéktől kék 

 nyál, amiből én most hogy következtessek arra, hogy a csillangókat 

 pirosra hajló váladék vonta be vagy itatta át. Nézetem szerint a csil- 

 langóknak annyira jellemző festődésbeli reactiói vannak, hogy színe- 

 zödésükre jól differentiált készítményen semmi rajta tapadó állomány- 

 nak nincs befolyása. Viszont az igazi nyálkaf estékek, melyeket én 

 fönnebb elsoroltam, a csillangókat egyáltalán nem színezik olyan érte- 

 lemben, mint a nyálkát. 



Összefoglalva tehát mindeneket, a nyálkának Wilhelmi által föl- 

 tett rendeltetését egyrészt hiábavalónak, másrészt kizártnak tartom és 

 feladatát a test sikamlóssá tételében, továbbá 

 abban találom, hogy az állat csúszó helyváltoz- 

 tatása közben a csillangók számára a víznél szi- 

 lárdabb helyváltoztatási közeget szolgáltasson. 



3. A ragadós állományú mirigy sejtek} 



E sejtek a hasoldal szegélyén és elülső részén a tapasztósej tekén át 

 szájadzanak, azonban a váladéktermelő sejttestek mégsem főként a 

 hasoldalon (a bélcső és a hasfelület közt) oszlanak el, hanem a hátoldalra 



1 (Klebdrüsen : régi szerzők; Karitendrüsen : Graff [3] p. 43- ^^ 66.; 

 Rand- odcr Klebzellendrüsen : Böhmig [3] p. 393) 



