57 



sejt olyan l-ötöszöveti sejthez hasonlít, melynek tompa, igen rövid nyújt- 

 ványai közül csak egy nőtt meg hosszúra és csak végén ágazott el, a ki- 

 vezetőcsatornának megfelelően. A sejttest nagysága rendkívül változó. 

 Átlag kisebbek a nyálkasejteknél, de, ámbár ritkán, akad közöttük akkora 

 is. Ezeknél azntán ötször-hatszor kisebbek is találhatók. A protoplasma 

 a sejttestnek aránylag nagy, a váladék aránylag kis részét foglalja el 

 és így működő sejtben is jól tanulmányozható. Ez feltűnően tömött, igen 

 finoman alveolaris (nem feltűnően hólyagos) szerkezetű ; melegen hasz- 

 nált rögzítő szerekre finoman szemecskésnek látszik. A protoplasmát 

 a chromatin festékek nagyon színezik. I. A. jegyű haematein kékre, 

 meleg ZENKER-féle folyadék után szürkés palakékre, vastimsó-haema- 

 toxylin szürkés-kékre, toluidin-kék és thionin erősen kékre festi. 

 A haematein kék festését a rubin-ammoniumpikrat (Apáthy) vagy 

 eosin-halványan lilásra változtatja. Legjobban megkülönböztethető a 

 sejt protoplasmás része másféle mirigysejtekétől forró rögzítő folyadékok 

 (sublimat. Zen ker- féle folyadék) után I. A. jegyű haemateintól 

 hamvas-kék színeződése alapján. Hasonló körülmények között a nyálka- 

 sejtek protoplasmás része a váladék kiürülése után is élénk ibolyaszínü- 

 nek látszik ; tehát a ragadós állományú sejtekétől igen elüt. 



Sejttestük kisebb a nyálkasej tekénél, magvuk azonban jóval 

 nagyobb. A mag alakja elliptikus. A sejttestben rendszerint középütt 

 foglal helyet. Kevés chromatikus szemcsézet és egy vagy két nag}^ 

 chromatikus mucleolus jellemzi. Az egyik nucleolus gyakran hosszú- 

 kás. Váladékkal zsúfolt sejtben a mag zsugorodottan rögzítődik. 



A váladéktestek többé-kevésbbé megnyúlt orsóalakúak. (lásd II. t. 

 22. ábra). Hosszúságuk sejtek és egyének szerint változó, azonban gömb- 

 alakúakká sohasem válnak, illetőleg csak keresztmetszeti képükön lát- 

 szanak szemcseszerűnek. Minél megnyúltabbak, annál vékonyabbak. 

 Nem mindig egyenesek, gyakran görbültek, vagy csavarodottak : Spi- 

 rillu)ii-í\\í\k\\{\\í Osmiumos rögzítések után igen vékony (i — 3 \i.) metsze- 

 teken optikailag apró kis szemecskékre bonthatók szét, tehát nem egy- 

 neműek. Csoportonként vagy egyenként világos udvar veszi őket 

 körül, talán annak jeléül, hogy az illető helyeken a protoplasma létre- 

 hozatalukra használódott el. A hol a váladék különösen nagy mennyiségű, 

 az egyes váladéktestek udvara nem határolódik el, hanem a váladéktestek 

 közös világos alapba vannak beágyazva. A váladéktestek a sejttestben 

 nem folyósodnak el ; bármily nagyszámúak is, alakjukat többé-kevésbbé 

 a ki vezetőcsatornákban is megtartják. Fénytörésük nem olyan nagy, 

 mint pl. a rhabditiseké és nem tisztán átlátszók. Ez utóbbi oknál fogva 

 a legtöbb festék szennyes, szürkés árnyalattal színezi őket. 



