jobbról-balról lo — 12 köteget különböztetünk meg. E kötegek rostjai 

 egymással nem párhuzamosak, hanem, a mint azt a g. szövegrajzon 

 látjuk, a sagittálisan lapult kötegekben összefonódnak egymással. Más- 

 féle rostokat egyik Tricladus ismertetésében sem említenek a szerzők. 

 Találtam azonban jól irányított sagittalis metszeteken külön, részint 

 előre, részint hátrafelé dűlt rostokat, melyek a fejvég felé a körkörös 

 rostokon kívül vannak, a farkvég felé pedig a hát-hasi irányú kötegeket 

 átfúrják, vagy laterálisán hozzájuk simulnak. Nem volt módomban 

 eldönteni, hogy a garatzsák perivisceralis kötőszövetében maradnak-e, 

 vagy pedig, miként a hát-hasi rostok, az izomtömlőig érnek. Ilyen 

 rézsút rostok a garatzsák hasoldaláról is mennek a farkvég felé dűlve 

 az izomtömlőbe. 



A körkörös rostoknak, valamint a garatzsák mentén haladó 

 hát-hasi rostoknak a garatzsák szűkítése a feladata. Sugárirányú ros- 

 toknak kellene az ellenkező működést, a tágítást végezniök. Ilyenek- 

 nek föllépésére azonban nem enged helyet a garatzsák mellett haladó 

 bélcsatorna és a tubus seminahs. Helyettük a tágítás szerepét is hát- 

 hasi irányú rostok vették át, melyek az izomtömlöből eredve a garat- 

 zsákon tapadnak, úgy hogy a garatzsák oldalvonala osztja meg a hát- 

 és hasoldalról jövő rostokat. 



A garat kiöltésekor a garatzsák mindig összehúzódik és meg- 

 rövidül, ezáltal a garat tövét is közelebb hozván a szájnyíláshoz. Hogy 

 e megrövidüléskor a zsák hátsó végének kiöblösödése el ne simuljon 

 és ez által a garat kiöltése meg ne nehezüljön, külön kifeszítő rostok 

 tapadnak a garatzsák hátsó végén, melyek ezt a helyet a hát-, illetőleg 

 a hasoldal felé rögzítik (lásd a 8. szövegrajzot). Meg kell végül jegyez- 

 nem, hogy a garat alatt a perlateralis rostok olyan vastag kötegeket 

 alkotnak, a minőket sehol egyebütt. 



3. A garat. 



A garat a garatzsák fenekétől hátrafelé nyúlik a szájnyílásig. 

 Töve körülbelül a test közepére esik. Hossza a legnagyobb példányok- 

 ban sem haladja túl a három millimétert, de a szájnyíláson át kioltott 

 állapotában egy centiméternél is hosszabbá lehet. Készítményben a 

 különböző rögzítéseknek megfelelően különböző hosszúságú. Leghosz- 

 szabb marad a GoLGi-féle osmium-kalibichromicum keverékben (3 '5 

 mm), körülbelül normális állapotában marad formol-salétromsavban 

 (sublimát hozzáadására is) és pikrin-kénsav-sublimátban (2 '5 — 3 mm). 



