7() 



A garathámsejtek határvonalait már Chichkoff kimutatta 

 (lásd föntebb) ezüstözéssel. A sejtek határvonalai épen olyan hullá- 

 mos lefutásúak, mint a kültakaróban, de azért a szomszédos sejtek 

 között protoplasmás hidak is vannak. A sejtközi ragasztóállomány az 

 összefüggő réteg egész vastagságát átéri. Korotneff szerint ([1.] p. 558.) 

 a sejthatárok csakis ezüstözéssel volnának kimutathatók ; az bizonyos, 

 hogy ez a legkönnyebb és legbiztosabb módszer. Mégis néha Golgi- 

 féle chrom-ezüstözéssel nagyon szépen impraegnálódnak. Metszeteken 

 jANDER-nek sem sikerült sejthatárokat kimutatni (p. 180.), UüE-nak azon- 

 ban sikerült azokat föltüntetnie a Planayia gonoccphalá-h6\ való metsze- 

 teken (p. 320.). Festhető a sejtközi állomány formol-salétromsav sublimat 

 után I. A. jegyű haemateinnal ibolyásra és vastimsó haematoxyhnnel 

 sötétszürkére, továbbá pikrin-sublimat-eczetsav után ApÁTHY-féle hár- 

 mas festéssel szürkésibolyára és meleg Zenker-íélc folyadék után vas- 

 timsó-ha^matoxylinnel fikitére. Az különben nagyon gyakori eset, hogy 

 az anyag kezelése közben a hámsejtek egymástól elválnak és így 

 határaik feltüntetésére semmi különleges módra nincs szükségünk. 



Régen ismeretes, hogy a hámsejtek fölületét apró és sűrűn álló c s i 1- 

 la n g ó k födik (lásd II. t. 15. ábra). A csillangók végükön nem vékonyab- 

 bak, holott Jander hegyesedőknek ábrázolja őket. Nincsenek szabályos 

 sorokba szedve ; a rendet amúgy is lehetetlenné tennék a csillangók 

 között szájadzó mirigycsatornavégek és az érzőidegeknek szintén oda 

 jutó végágai. A külső felület hámsejtjei, nemkülönben az űrteret belelök 

 is csillangósak. A garatnak a bélcső felőU (rostralis) végén az űrteret 

 bélelő hám a garat hosszának l/g vagy 2/3 részében nem csillangós. 

 A csillangós rész a csillangótlanba úgy megy át, hogy előbb csak egyes 

 sejtek veszítik el csillangóiikat, majd tovább csak egyes sejteken 

 szigetenként maradnak meg azok. A csillangós szigeteken a csillangók 

 nem is állanak oly sűrűen, mint az egészen csillangós részen. Állandóan 

 csillangótlan a garatnak szabad vége (aj ki része), a garatbéli mirigyek 

 fő szájadzási öve, hol e szájadékok sűrűsége és az idegvégződések 

 sokasága miatt nem is jutna hely a csillangóknak. Az űrtér felőli 

 csillangók hosszabbak, mint a külső felületen levők. 



A hámsejtek felületén a felületre merőleges metszetben haematein- 

 festékekkel erősen színeződő éles vonalat látunk. Ezt a vonalat Jander 

 cuticulaként írja le (p. 181.); 2—3 |x vastag metszeteken azonban vas- 

 timsó-haematoxylin festésre a vonal a csillangók b a s a 1 i s t c s- 

 fecskéinek sorára bontható fel. Ebből a czélból rögzítöszerül 

 itt is legjobb a formol-salétromsav-sublimátot használni, mely a kül- 

 takaró sejtjein is a legjobb szolgálatot tette hasonló esetben. Vékony, 



