79 



Jandp:k szerint »finoman szemecskés plasma alkotja a nyújvány 

 any gát« (p. 183.). Tapasztalatom szerint a nyújtványok inkább 

 alveolarisak, finoman szemcsések csak a nagyobb alvcolus közti szi- 

 getek, illetőleg általán az interalveolaris helyek. Jander előtt ez szem- 

 csésnek azért tűnhetett föl, mert a vastimsó-haematoxylin az alveo- 

 lusok közeit erösebb differentiálás ntán egyáltalán nem színezi, csakis a 

 szemcséket. A sejtmagvas nyújtvány nagyobb és rendszerint hosszabb 

 a többieknél. Alakja, Jander szerint, palaczk- vagy lombikszerű, én 

 azonban elég gyakran orsószerűen kihúzottat, sőt ritkán szabálytalant 

 is találtam. A mag táján vastagabb és a magtól befelé gyakran 

 igen nagy alveolusok lépnek föl (1. II. t. 15. ábra). A nyújtvány 

 vége némelykor lekerekített, leggyakrabban többsarkú és a sarkokon 

 kihúzódott, vag} épen hosszúra kinyúltan vész el az izomrostokon belül 

 levő idegrostszövedékben. A nyújtványnak a magtól befelé eső része 

 gyakran hosszabb, mint a kifelé eső és el is ágazhatik. Nem ritkán 

 2, 3 vagy még több külön nyújtvány a hám összefüggő rétegétől 

 bizonyos távolságban megvastagodik, vastagulataik összeolvadnak s 

 az így létrejött protoplasmatömegben van a sejtmag, a melynek 

 környező protoplasmája tehát több híd útján kapcsolódik a hám össze- 

 függő rétegéhez. 



A magvalan nyújtványok rendszerint vékonyabbak és néha rövi- 

 debbek a magvasoknál. Egy-egy sejtnek sok, Jander szerint 20 — 24 

 ilyen nyújtványa is lehet (p. 165.). Alakjuk igen sokféle lehet ; majd 

 lekerekítve, majd hegyesen végződnek, illetőleg igen megvékonyodnak ; 

 többszörösen cl is ágazhatnak, m^ég pedig igen különböző távolságban 

 a hám összefüggő lemezétől, néha mindjárt eredésük helyén, azaz egy 

 pontból több nyújtvány is indulhat ki. Rendszerint szomszédjaiktól 

 elkülönülten haladnak, gyakran láttam azonban közöttük (vastimsó- 

 haematoxylin-eosin) összekötő hidakat, illetőleg 2 — 3 nyújtványnak 

 egyesülését, esetleg újra szétválását. Sőt csatlakoznak a magvas nyújt- 

 ványnak akár a nyaki részéhez, akár a magkörülihez, (x^zaz több 

 nyújtvány folyik össze a mag körül.) Az űrtér felőli hámnak kevesebb 

 a magvítlan nyújtványa, mint a külsőnek. 



Erős a hitem, hogy a magvas nyújtvány tói a szövetek közé haladó 

 ágnak ugyanaz a szerepe van, mint a később leírandó >>Tiyoblasták<< 

 (az izomrostok magvas része) hasonló nyújt ványainak, t. i. összeköttetés 

 létesítése az idegrendszer f hmei vei. Maga a magvas nyújtvány is úgy 

 viszonylik az össz'í' úzék^ny h'mlaphoz, mint a >>nyoblasta<< az 

 izomrosthoz ; és festődésük is azonos. A nyújtványok magvat tartal- 

 mazó öblös részeikkel a garat külső felülete felől a körkörös rostok 



