so 



közé nyúlnak és ott többé-kevésbbé egy réteget alkotnak. Vannak azon- 

 ban esetek ugyanabban az állatban, vagy egyes egyedekben, hog}' 

 a nyújtványok sok helyütt benyúlnak a körkörös rostokon belül, más- 

 kor pedig a hosszanti rostok között maradnak, közel a folytonos 

 réteg alatt. Az űrtér felőli sejtek nyújtványai rövidebbek és a vastag 

 izomréteget sohasem érik át. Az utóbbiaké az izomrostok mozgásai 

 következtében gyakran vannak rézsút a hámlapra dőlve. A garat 

 szabadvégi hámsejtjeinek nyújtványai a leghosszabbak. Ezek nem 

 állnak merőlegesen az illető hámsejtekre, hanem ki vannak szorítva 

 a középütt levő mirigycsatornával zsúfolt övnek közelebb eső külső 

 vagy belső felületére. 



A nyújtványok szerkezete általában odvacskás ; mennél jobb a 

 rögzítés, az odvacskás szerkezet (pl. osmium után) annál finomabb. 

 Bennük is nagyszámú, vastimsó-haematoxylinnel erősen színeződő 

 szemcse (mitochondria ?) van, melyek az odvacskás szerkezetet elföd- 

 hetik. Az odvacskák a magtól befelé tágabbak. Bennük glycogen 

 mutatható ki. 



Jander (p. 165.) úgy véli, hogy a hám összefüggő rétegének 

 felületén methylin-kékkel kimutatható sötétkék foltok a magvatlan, 

 illetőleg a magvas nyújt ványokhoz tartoznak. Én ilyen kapcsolatnak 

 semmi nyomát nem látom. Ama foltok nem egyebek, mint, a hogy 

 azt már haematoxylin-festéssel Böhmig is kimutatta, váladékkal telt 

 mirigycsatornák végei. Mivel egy-egy sejtre igen számos mirigycsatorna- 

 száj adék jut és ezek a csatornák is csakúgy a felület alatt levő 

 hosszanti izomkötegek között levő területeken bújhatnak át, mint a 

 hámsejtek nyújtványai, nagyon gyakran előfordulhat, hogy a mirigy- 

 csatorna szájadéka a hámsejt nyújt ványának a hámra merőleges foly- 

 tatásába kerül, a mit az én 15. rajzom is feltüntet. Metszetekben ezt a 

 viszonyt erős toluidinkék festéssel tüntethetjük föl, ha ^o^Jq alkoholban 

 nem differentiáljuk a metszeteket, hanem lehetőleg gyorsan elzárjuk ; 

 így a hám összefüggő rétege is erősebben zöldre festődik, melyben a 

 világosan maradt üres mirigycsatornák is jól láthatók. (Rögzítés : 

 ZENKER-féle folyadék.) 



A nyújtványok szerepét már Jander többfélének 

 tartja. A magvas nyújtvány szerinte >>a felületi, pillát viselő magvatlan 

 lapnak eddig hiányzott szükséges kiegészítése egy teljes sejtté<< ^ (p. 165.). 

 A magvatlan nyújtványok szerinte lehetnek a hámtól idegen elemek : 



^ »er ist die bislang vermisste, nothwendige Ergánzung der oberfiáchlichen, 

 Wimpern tragenden, kernlosen Platté zu einer vollstándigen Zelle« (p. 165.). 



