86 - . . 



zsák körül, elöfelé s oldalt van elhelyezve a bélcsatorna körüli kötő- 

 szövetben. A Dendrocoelum garatmirigyeinek eloszlása nagyon hasonlít 

 a Planaria gonoccphalá-hmi (Ude p. 320 — 321.), a Dendrocoelum punc- 

 tatum-ba.n és angerens-hen (Ude p. 323 — 324.) észlelhetőhöz. A garat 

 mirigyei között is épen úgy, mint a testfelülethez tartozók között meg- 

 különböztetünk lúgkötő (basophil, más szerzők szerint »cyanophil«) vagyis 

 mucinszerü váladékot : a nyálkát termelő és savkötó (acidophil, más 

 szerzők erythro-, eosinophil mirigysejtjei ; >>Speicheldrüsen<< Jander ; 

 glandes salivaires Chichkoff) váladékot : a nyálat termelőket. 

 Ez a kétféle váladék a garatból körülbelül egyenlő tömegben ürül ki. 

 A szájadzás fő tere a garat pillátlan sejtektől födött ajaki része. 



A garaton át ürülő nyálkasejtek maguk is kétfélék. A garatnak egész 

 külső és belső felületén és ajakán olyan nyálkamirigysejtek száj adzanak, 

 melyeknek váladéka halványabb színeződésü és a test felületére ömlővel 

 megegyező nyálkát termelnek. A másodikféle nyálkasejtek csupán a garat- 

 ajaknak egy középső övc'ben száj adzanak. Savi festésektől színeződő 

 mirigy is, a mit közönségesen nyálnak is nevezhetnénk, kétféle van. 

 Az egyik féleség a garatajaknak egy külön külső övén és innét előíelé 

 a külső felületen a garatnak egy harmadáig önti váladékát. A másik 

 féleség a garatajaknak egy meghatározott belső övén ürül ki, melyről 

 alább lesz szó. 



El nem mulaszthatom kiemelni azt, hogy a garat mirigy vezetékei- 

 nek eloszlásáról csak akkor nyerhetünk helyes képet, ha a vizsgálathoz 

 egy pár napon át éhezett példányt rögzítünk, mert a mirigyvezetékek 

 csakis így lesznek váladékkal tele. Azok az ellenmondások, melyek 

 erre vonatkozólag a különböző szerzőknél találhatók, mind csak onnan 

 származnak, hogy a táplálék fölvétele után különböző időben rögzített 

 állatok garatját vizsgálták, melyekben a váladék mennyisége is külön- 

 böző képet adott. A legtöbb szerző a mirigyes övet voltaképen mint 

 kötőszöveti zónát emlegeti, melybe a mirigy vezetékek bele volnának 

 ágyazva. Ez is csak onnan származhatik, hogy ők valószínűen olyan 

 garatokat vizsgáltak, melyekben a mirigycsatornák egy része üres volt ; 

 a hullámos lefutású vezetékek átmetszete pedig igen könnyen kölcsönöz 

 a szövetnek kötőszövetszerü képet és a garat mirigyes részének kötő- 

 szövetét a valóságosnál nagyobb tömegűnek tünteti fel. A váladékkal 

 zsúfolt vezetékek azonban olyan sűrűn állnak egymás mellett, hogy 

 köztük kötőszöveti állománynak alig jut hely. 



A garat ajakrészén az említett négyféle váladék négy övben 

 szájadzikki, még pedig ugyanabban a sorrendben, a mint Ude a Planaria 

 gonocephala-TÓl leírta. Legbelül az űrtér felől a halványabb színeződésü 



