88 



hogy a belső nyálvezető (nála erythrophil) öv mirigy váladéka jól diffe- 

 rentiált készítményeken más színárnyalatban jelenik meg, mint a külsőé 

 »s a kétféle váladék szerkezetében még egyéb különbség is van.« Ügy- 

 szintén WiLHELMi is megjegyzi ([5.] p. 283.) a Procerodidák-Xd. vonat- 

 kozóan, hogya belső >>erythrophil« zóna váladéka sohasem festődik 

 azonosan a Tricladus-test egyéb >>erythrophil« váladékával. Ude pedig 

 a Planaria gonocephala és a Dendrocoelum angerense (p. 323.) garat- 

 jának >>cyanophil« váladékán tapasztalta, hogy a haematoxylintól az 

 űrtér felőli réteg világoskék, a külső pedig sötét lesz. A Dendrocoelum 

 angerense-ben pedig a savkötö váladék a külső rétegben erősebben, a 

 belsőben halványabban színeződik. Tehát a Dendrocoeluin angerense-ben 

 Ude már mind a négy övet felismerte. 



A Dendrocoelum lacteum-bau a nyálkasejtek közbülső rétege I. A. 

 jegyű haemateintól sötét ibolya szinűre, (atroviolacous) a belső pedig és a 

 külső savkötő nyálvezetőbe, valamint a garat külső felületére szájadzók 

 halványszürkés ibolyára vagy csak szürke színűre festődnek (halvány 

 violaceus vagy fumosus) . Ez a különbség ApÁTHY-féle hármas festésben is 

 megmarad (legalkalmasabb rögzítés a f ormol-salétromsav) . Más nyalka- 

 festékek, mint toluidinkék, mucicarmin és az anilinkék, a két nyálkaövnek 

 ezt a különbségét nem tüntetik fel. A savi festékektől színeződő nyálvezető 

 övek közül a külsőt, a nagyobb fokú acidophilia jellemzi. A külső savkötő 

 vezetékekben levő szemcsék nagyobbak és hosszúkásabbak a belsőkben 

 levőknél, fénytörőbbek és rendszerint el vannak folyósodva, a belső 

 vezetékek szemcséi többnyire megtartják gömbös alakjukat. A külső 

 réteg eosintól nagyon, a belső igen kevéssé színeződik. Megkülönbözteté- 

 sükre őket I. A. jegyű haematein után alkoholban oldható eosinnal festve 

 és ezt kellőképen kivonva, nyerjük a legszebb képet, a mikor a külső réteg 

 élénk fénylőpiros, a belső szürkés halványpiros (forró sublimat ; az eosin- 

 festést vastimsós-haematoxylin után is jó eredménynyel használhat- 

 juk). ApÁTHY-féle hármas festésre a külső barnássárga, a belső réteg 

 halvány kénsárga vagy bizonytalan szürkéssárga árnyalatú (szalmaszín- 

 sárga) (Sublimat, pikrin-kénsav-sublimat, formolsalétromsav + sublimat, 

 ZENKER-féle folyadék) ; MALLORY-féle hármasfestés után a külső réteg 

 élénk téglavörösre színeződik (ruber Saccardo), a belső halványabb 

 ibolyás rózsás piros, ha rövid ideig festettünk és nem hatott eléggé 

 a rubin, akkor a külső zónán haladók még mindig megmaradnak tégla- 

 vörösnek, de a belső teljesen elveszti ibolyás árnyalatát és az incar- 

 natushoz (Saccardo) válik hasonlóvá. Osmium-sublimátra toluidin (Bethe 

 szerint) a külső réteg szemcséit némileg zöld árnyalatú barnás-sárgára, 

 a belsőét fűzöld színűvé festi. A festődés legnagyobb különbségét az 



