97 



állalokra, és ezeken éii is sokszor szereztem a Böhmig állítását meg- 

 erősítő tapasztalatokat, melyek az extracelliiralis emésztés nagy jelen- 

 tőségét bizonyítják a Dendrocoelum-hain. Különösen feltűnőnek lát- 

 tam az extracellularis emésztést a bélcsőbe került harántcsíkú izom- 

 rostokon, melyeknek csíkolata felületüktől befelé haladólag tűnik el az 

 emésztőnedv hatása alatt. A tápláléknak a bélcsatorna hámsejtjeinél 

 nagyobb darabjai mind intracellulárisan emésztődnek meg. Egy-egy 

 nagyobb táplálékdarab intracellularis emésztését ugyanis nem végezheti 

 több hámsejt közösen, hanem mindegyik sejt a már fölaprózódott táp- 

 láléknak csak akkora darabkáját ragadja meg, a mekkorát be is 

 kebelezhet. Az egyes hámsejteknek tehát nemcsak a mozgása független 

 egymástól, hanem az emésztőműködésük is. 



BÖHMIG szerint : »Nagyon kényes kérdés, vájjon a bélcsőnek 

 van-e saját izomzata? ([3.J p. 408.) 



Ugyanúgy szól Wilhelmi is nagy monographiája 299. oldalán 

 s ugyanott figyelmeztet rá, hogy ő már 1904-ben kimutatta azt a Den- 

 drocoelum-hain ([2.1 p. 271.). Wilhelmi később beismeri ([3.] p. 563-)' ^^ogY 

 K. C. ScHNEiPER már 1902-ben említi s rajzot is közöl a Dendrocoe- 

 lum hélcsatornamenti izmairól, kételkedik azonban, hogy Schneider 

 valóban a bélcsatornához tartozó izmokat látott volna. Schneider 

 »Histologisches Praktikum <<-ában (1902.) a 305. lapon (1. a [2.] p. 

 244. is) a' következőket mondja: »Az entodermát nagyon gyöngé.l 

 izomréteg (Splanchnopleura) veszi körül <<. Ezenkívül a rajzból is úgy 

 látom, hogy ő ott valóban a bélcsatornához tartozó rostokat ábrázolja, 

 mert a Dendrocoelum-hdAi ép olyan lazán állnak a rostok, miként ő 

 rajzolja. Böhmig ([3.] 408.) a bélcsatorna izomzatát a Procerodes 

 uhlini és iilvae, továbbá a Sahussovia dioica nevű fajokból mutatja 

 ki és pedig hosszanti és körkörös rostok alakjában. Izomrostokat 

 még MicoLETZKY is mutatott ki a (p. 393.) Planaria alpiná-ha.n. A Den- 

 drocoelum ladcum-hcin a bélcsatornamenti izomsejtek, mint a VI. t. 

 51. rajzán látjuk, csillagalakúlag elágazók. Az egy sejtből kiágazó 

 nyújt ványok utóbb javarészt egy irányba haladnak. Egészen csillag- 

 alakúakat, különösen a bélcsatorna elágazásainak a szögleteiben talál- 

 hatunk. Rendszerint hosszirányú rostokat látunk és csak kevés kör- 

 köröset vagy átlóirányút. 



A bélcsatorna izomzata azért lehet oly gyönge, mert azt össze- 

 húzódásra nemcsak saját izomrostjai képesítik. A bél csatornára két 

 oldalt ráboruló háthasi rostok, mint körkörös rostok működnek. ÉS 

 valóban a bélcsatornán megfigyelhető mozgásokkal mindig az egész 

 testnek sajátszerű mozgásai kapcsolatosak. Többször figyeltem meg, 



Dr. Gelei : Tantdinányok. ' 



