108 



ban, vagyis a hol közöttük más sejtféleségek nincsenek. Különben mindig 

 alkalmazkodnak a környezetük szabta helyi viszonyokhoz és alakjukat 

 a közöttük lefutó izomrostok összehúzódásai szerint is változtatják. 

 Ha vastag, 20 jx-os metszeteket vizsgálunk, jól láthatjuk, miként vannak 

 elnyújtózkodva, néhol széthúzva, ide-oda hajladozva és egymáson át- 

 csapva, sőt néhol össze is fonódva. Rajzaimhoz mindig a pihenő álla- 

 potnak megfelelő helyeket kerestem ki. 



A párnasejtekben a protoplasma (lásd főként a 25. ábrát) 

 igen laza, finom gerendázatú, spongyás elrendeződést mutat. A sejt- 

 testet néha vagy sejtnedv tölti ki, a melyből aprón szemcsés 

 csapadék válik ki és rakodik a gerendázatra, vagy a sejtnedven kívül 

 más raktározott tartalékanyaggal van az zsúfolva. Láthatók a sejtek- 

 ben intracellularis, pirosra színeződő hártyától körülvett vacuolák 

 (25. és 27. ábra, vac. pel), melyekben valószínűleg a később leírandó zsír- 

 cseppek foglaltatnak. Ilyen kisebb-nagyobb hólyagok, melyeknek 

 tartalma az előbbiekben ismertetett formol-salétromsavas eljárások 

 után eltűnik a készítményből, helyenként úgy telezsúfolják a párnasejte- 

 ket, hogy miattuk, nűvel faluk színeződése a sejthártyákéval 

 azonos, nem tudjuk a sejtek határát biztosan követni és megállapítani. 

 Az olyan sejtekben, melyekben nagyon sűrű a protoplasmás szövedék, 

 intracellularis járatok, csatornák mutathatók ki. Ilyeneket főleg a 

 farkvégen találtam. Találhatók végül finoman szemcsés vagy egynemű, 

 sárga, kissé piros képletek, melyek valószínűleg fehérjeszerű testek 

 (24. ábra, gran. alh). 



A párnasejtek magj a (24. ábra, nucl) a sejttesthez képest igen 

 kicsiny és kiürülésük után a párnasejtekhez nagyon hasonló mirigy- 

 sejtek magjánál is sokkal kisebb. Egyéb alapon néha nehéz is a kiürült 

 mirigysejteket és a párnasejteket megkülönböztetni, hacsak annálfogva 

 nem, hogy a mirigysejtek sejtteste chromaticusan színeződik, a párna- 

 sejteké ellenben sohasem. A párnasejtek magjában nuclelous nincs, 

 holott mirigysejtmagot nucleolus nélkül nem találtam. Szegényes, 

 apróan szemcsés a chromatin-állomány is; mirigysejtek magjában 

 pedig mindig durván szemcsés és tömör. A sejtmagnak, illetőleg az 

 egész sejtnek ez a chromatinban szegény volta és a mag kicsinysége 

 a sejtnek nem valami nagy életerős tevékenységéről tanúskodik. S miként 

 látni fogjuk, a párnasejtek működése inkább szenvedőleges is. Nagyon 

 gyakran, csaknem jellemzően tapasztalhatjuk azt is, hogy a mag vagy 

 veseformájú vagy rajta féloldalas bevágódás, befűződés lép fel. A magot 

 hol a sejttest közepén, hol a falhoz lapultan találjuk. 



A íorinol-salctromsavhoz hasonló eredményeket nyújt ;i picriii- 



