109 



kcnmv-mhlimat is. Jól táplált és jól kifejlett példányokon tapasztaltam, 

 h()g>' e^>■es párnasejtek ugyanoli'an szinezödésíí feliérj el estekkel (ill. 

 szik módiára színeződő szemcsékkel) voltak tele, mint a minőkkel a 

 tápcsatorna hámsejtjei vannak zsúfolva. Meg kell jegyeznem azt, hogy 

 ezek a lehérjetestek egészen mások, mint a szíksejtek ugyanilyen színe- 

 ződésű szemcséi, mert emezeket a rögzítőkeverék kénsava kioldja, 

 amazokat azonban nem bántja. 



Zexker-Z^/é: folyadék után a sejtnedv sűrűbb, apróbb szemcsék 

 képében csapódik ki, valamint finomabb a protoplasmának spongyás 

 gerendázata is, minélfogva a formol-salétromsav után megismert 

 szerkezetet nem látjuk olyan élesen. Ügy ilyen, mint subhmátos 

 rögzítés után hármas festésben sárgára színeződnek a fehérjeszerű tar- 

 taléktestek (gran. alb) . 



BiELSCHO\vsKY-/é/c szíuczés után. bár a tőlem használt formol- 

 salétromsav jól rögzít, a későbbi kezelés által zsugorodnak a szövetek. 

 És épen ez a körülmény fölhasználható a párnasejtek önállóságának 

 kimutatására, mert a sejtek egy kissé összehúzódván, egymástól itt-ott 

 elválnak. És hártyáik igen élesen megkülönböztethetők, mert átara- 

 nyozás után sötétpiros, néhol szénfekete színt nyernek. 



A párnasejtek önállóságának azonban egyik legfontosabb bizo- 

 nyítéka az, hogv wállaiás által, mint hólyagok, elkülöníthetők egy- 

 mástól. 



Véletlenül azonban a párnasejtek önállóságára más bizonyítékok- 

 hoz is jutottam az itt épen sorra következő osmiumos rögzítések kapcsán. 

 Sokszor tapasztaltam HERMANN-féle folyadékkal való rögzítés közben, 

 hogy az állat oly hevesen rángatódzik, hogy bélcsatornája fölreped és a 

 folyadékszerűen szétmállott táplálékot a bélcsatorna körüh kötőszövetbe 

 belepréseh és így a sejtközti résekbe, azokat erősen kitágítva, belélovelh. 

 S az így a párnasejtek közti résekbe is belepréselt nedv a sejteket egy- 

 mástól elválasztja. Hogv kifejezettebb hatást érjek el, jól tartottam 

 egy pár példát szétnyomott Ascllusok-kíi\ és egy nap múlva, mire a 

 felvett tápanyag szétlazult bennük, rögzítettem őket. Ha a bélcsatorna 

 körüli kötőszövet csakugyan olyan volna, a minőnek leírták, ha t. i. 

 a csillagosán elágazó és nyújtványaikkal hálózatot alkotó sejtek háló- 

 szemei üresek volnának : a szövetbe préselt folyadéknak ezeket az üre- 

 geket kellene megtöltenie. De a valóságban úgy áll a dolog, hogy a veit 

 üregek színezetlenül maradnak s a vélt hálózat helyét foglalja el a 

 bepréselt és osmiumtól sötétre színeződő folyadék, mint világos szige- 

 teket véve az egymástól elkülönített párnasejteket körül. Ezt a képet 

 tünteti föl híven a Hl. t. 26. ábrája. 



