110 



Voltaképen a 26. ábrán láthatónál szebb területet is rajzolhattam 

 volna le, olyant, a hol a látótér összes párnasejtjei szétkülönülten lebeg- 

 nek a belövellődött folyadékban, ha nem akartam volna itt éppen a 

 folyadék behatolásának módja mellett a párnasejtek egy másik raktáro- 

 zott anyagát, a zsírt is feltüntetni, a tartalékfehérje mellett. Az osmium 

 hatása alatt ugyanis nagyon jól megmaradnak a fehérjeszerű testek 

 és belőlük több is mutatható ki, mint más módokkal (lásd a 26. ábra 

 nem egészen fekete szemcséit és rögeit, gran. alb). Olajat vagy zsírt 

 csakis ezzel a móddal tudunk metszetekben kimutatni (lásd az ábrán 

 a fekete foltokat : gut. adip). 



A párnasejtekben fehérjerögöknek, zsírcseppeknek és a mindjárt 

 leírandó glykogennek jelenléte, sőt főleg ez utóbbinak igen nagy 

 mennyisége arra enged következtetni, hogy a párnasejtek rak- 

 tározó sejtek. A zsír raktározásának bebizonyítására 

 egynéhány Dendrocoelum-ot hosszabb időn át jól tartottam a nagy zsír- 

 tartalmukról ismeretes lisztkukaczokkal, a Tenehrio molitor lárvájával. 

 Azután rögzítettem őket osmium-subhmáttal. A táplálás eredmé- 

 nyéről a IV. t. 34. ábrája nyújt képet. A párnasejtek zsúfolásig telve 

 voltak nagy zsírcsöppökkel. 



Ez a zsírraktározó képességük hasonlóvá teszi őket a Gerinczesek 

 párnasejtjeihez, a zsírsejtekhez. 



Az osmium keverékes rögzítések után nagyon jól kimutatható 

 vastimsó-haematoxyhn festéssel a sejthártya is. A tiszta i%-os 

 osmium a belső sejtszerkezetet is nagyon jól megtartja és utána az 

 intracellularis járatok jól felismerhetők. 



Most csak az a kérdés állott előttem, hogy micsoda anyagot rak- 

 tároz a Dendrocoelum a természetben. Mivel zsírt és fehérjét a párna- 

 sejtekben rendes táplálkozás után aránylag keveset lehet kimutatni, 

 nem gondolhattam egyébre, mint a glykogénre, az állati keményítőre. 

 Vizsgálataimhoz alapul használtam Barfurth, Dietrich dolgozatát : ^ 

 De végigpróbáltam — különböző eredménynyel — az azóta ismertetett 

 összes eljárásokat a glykogen kimutatására. A jódos eljárás eredmé- 

 nyét a IV. t. 31. és 32. s a BEST-féle carminos eljárásét a 33. A és 33. 

 B ábra tünteti fel.^ 



A glykogen kimutatása végett legjobb absolut alkoholban rögzí- 

 teni. Ajánlják a 10 százalékos formololdatot is. Rögzítőül tisztán az 



1 Vergleichend-histologische Untersuchungen über bas Glykogen. Arch. 

 Mikr. Anat. XXV. Bd. (1885.) p. 269— , Taf. : XV — XVIII. 



2 Sajnos, e négy, eredetiben az eljárásoknak megfelelően színezett rajzot 

 a kőnyomda tévedésből feketén másolta. 



