116 



rugalmasak — hogy azokat bármiféle rögzítőszer után is festik az illető 

 festékek. Ezek a fonalkák azonban csak formolsalétromsav után válnak 

 láthatóvá, mivel ez a sejttest egyéb tartalmát kioldja. Fénytörésük 

 és festődésbeli viszonyaik az egyéb rögzítések után nagyon hasonlí- 

 tanak a sejttest többi állományához, a melybe be vannak ágyazva és 

 ezért válnak csak akkor láthatókká, midőn ez az egyéb állomány — leg- 

 alább részben — kilugozódott. A fonalkákra sürün rakódik apró sze- 

 mecskék képében a kicsapódott sejtnedv. Találhatók nagyobb egynemű 

 szemecskék is (29. ábra), melyek azonosak a párnasejtekben leírt tar- 

 talék fehérjeszemecskékkel (gran. alb). Az aránylag szintén kicsiny 

 sejtmag formolsalétromsav hatása alatt durván gerendázatossá válik. 

 Találhatók ezenkívül e sejteknek testében igen gyakran feltűnő sejt- 

 magvú élősködő Protozoonok, valószínűleg Cnidosporidiák , melyekből 

 néha annyi van egy sejtben, hogy a magot egészen valamelyik nyújt- 

 vány felé szorítják. 



Merőben más képet ad e sejtek belső szerkezetéről az ApÁTHY-féle 

 hármas festés a ZE^KER-féle folyadékkal (különösen az 50 C^-on) végzett 

 rögzítés után. Az előbb fonalkás sejttest most egészen tele van sűrű, hal- 

 vány-ibolyásra színeződő szemcsézettel, a mely szintén nem egyéb, mint a 

 szemecskékben kicsapódott sejtnedv. Ennek a szemcsézetnek révén most 

 már még keresztmetszetükben is sokkal könnyebben felismerhetők a 

 nyújtványok (30. ábra, d), sőt a sejtek nyújtványzata által az izomrostok 

 körül létrehozott hálózat is (proc. c. t. c. pv). Néhol azonban a szemcsék 

 hosszanti sorokba szedődése (30. ábra a sejt y) itt is elárulja a belső 

 fonalkás szerkezetet. A nagyon jól rögzített sejtmagvakban chromatikus 

 szemcsézet és egy achromatikus nucleolus ismerhető fel. Megtaláljuk 

 ezenkívül mindazokat az állományokat, melyeket a párnasejtekben 

 megismertünk. A zsírt már Stoppenbrink kimutatta (p. 510.) osmiummal. 

 A zsírcseppek jóval apróbbak, mint a párnasejtekben raktározottak és 

 kevesebb is van belőlük. (Lásd IV. t. 34. ábra, c. t. c. p sejtekben.) 

 Szintén kevesebb és kisebb szemecskéjü a glykogen is. Osmiumos 

 rögzítésekre vastimsó-haematoxyhnnel mutathatók ki jól a párnasej- 

 tekben már megismert fehérjeszerű testek. 



Ezeknek az ismereteknek alapján a bélcsatornát körülvevő n y ú j t- 

 ványos kötőszövetnek feladatául a táplálék 

 átszármaztatását tekintem, a mit a zsírra vonatkozólag 

 Stoppenbrink is következtet. Teljesítik tehát* azt a feladatot, a mit az 

 eddigi szerzők feltevése szerint az intercellularis résrendszer végzett. 

 Hogy feladatuk a táplálék továbbítása és feldolgozása, arról tanús- 

 kodik elsősorban a sejteknek a bélcsatornával széles talprész segítségé- 



